48 



líepke-pygmaeusok. 



A k. m. Természettudományi Társulat állattani ügyosztályá- 

 nak 1897. okt. 2-án tartott ülésében volt szerencsém néhány 

 lepke-pygmaeust bemutatni, azaz Macrolepidopteráknak a rendes- 

 nél jóval kisebb példányait, melléjük tűzve rendes vagy a ren- 

 desnél nagyobb példányokat, hogy az ellentét azoknak is szembe 

 tűnjék, a kik előtt az állat rendes alakja kevésbbé ismeretes. 

 E czélra a Nemzeti Múzeum, Dr. ühryk Nándor, Uhl Károly és 

 ülbrich Ede urak néhány állatot engedtek át, a miért ezennel 

 köszönetet mondok. 



Papilio Machaon L. 



Ezen állatok pygmaeus voltát kétségkívül első sorban az 

 élelem hiánya, az éhség idézte elő, minél fogva németül találóan 

 „Hungerthierek"-nek nevezik. Az élelem hiánya vagy természetes, 

 vagy természetellenes; az utóbbi bekövetkezik akkor, ha a haza- 

 hozott hernyóknak nem vagyunk képesek kellő időben kellő táp- 

 lálékot nyújtani. Ennek következménye az, hogy a hernyó a ké- 

 sőn nyújtott táplálékot .többnyire már el nem fogadva, kimúlik, 

 vagy valahogyan elbábozik s azután, ha el nem pusztul, korcs 

 vagy rendkívül kis imagot ad. Vannak oly hernyók is, minők a 

 csoportosan együttélő Vanessák, melyek hazahozva a legtöbb 

 esetben azonnal bábozáshoz fognak, még ha nincsenek is teljesen 

 kifejlődve. Bábjaikból a rendesnél kisebb lepkék kelnek ki, a 

 melyek azonban nem válnak be pygmaeusoknak. Ezen pygmaeu- 

 sok az által válnak érdekessé, hogy szerfölött ritkán fejlödnek ki 



