LEl'KE-PYnMAKUSOK 



49 



a faj minden jellegével felruházott, bár feltűnően kicsiny lepkékké. 

 Ily éhségtől pygmaeusokká vált példányok a bemutatottak közül: 

 Papilio Podalirins, (szélessége kifeszítve 51 és 75 mm.) Aporia 

 craiaegi (44 és 67 mm.), Pieris rapae (30 és 47 mm.), Vanessa 

 urticae (35 és 51 mm.) és cardtii (32 és 60 mm.), Deilephüa 



Aporia crataegi L. 

 euphorhiae (47 és 78 mm.), Leiifoma salicis (34 és 51 mm.) 

 Safurnia spini (54 és 80 mm.) és Thalpochares pannonica 

 (16 és 23 mm.) 



Hasonló kicsiny példányoknak a szabadban való előfordulása 

 mindenesetre sokkalta feltűnőbb, ha fontolóra veszszük azt a gon- 

 dot, nielylyel az anyalepke petéit csak oly növényre vagy bo- 



Deilephila euphorbiae L. 

 korra rakja le, a mely a kikelendő hernyónak elégséges eledelt 

 igér. Ámde a gondos anya egy körülményt számításból kifelejt, 

 illetve arról tudomással nem bírhat. S ez a nap heve, mely kivált 

 száraz nyáron a tápnövényt gyakran elperzseli, ügy hogy a hernyó 

 élelemben hiányt szenvedvén, vagy tönkre megy, vagy kényszerű- 

 ségből elbábozik; a báb azonban a legtöbb esetben elpusztul, 

 vagy korcslépkének, vagy pedig — igen ritkán — valóságos pyg- 

 maeusnak ad életet. 



oviir-ani Lapok Vl lyyS. mircz. 1. 



