II. 

 Finhvalen. 



inhvalen — Balaenoptera musculus — er den i 

 Nordhavet hyppigst forekommende av de større 

 hvalarter. 



Den har en forholdsvis meget slank og 

 elegant kropsbygning med et tilspidset hode. 



Legemets længde er 6 å 7 ganger høiden. 



Finhvalen er graasort oventil, mens undersiden oftest er 

 hvit. Farvegrænsen er svak, og hos gamle finhvaler er farven 

 næsten ensartet graaagtig over det hele. 



Bardene er blaagraa og oftest mer eller mindre stripede 

 med hvitt. Trevlene er gulhvite. 



Denne hvalart opnaar en størrelse av 60 — 65 fot. Ikke sjel- 

 den er den over 70 fot og undertiden kan størrelsen gaa op til 

 75 å 80 fot. I en opgave over «Tønsberg Hvalfangeri»s fangst 

 ved Syd-Georgia i 1919—1920 omfattende 268 finhval var 67 

 pct. av dyrene over 65 fot, 40 pct. var over 70 fot, 10 pct. over 

 75 fot og 4 eksemplarer var over 80 fot lange. Det største eksem- 

 plar var en hun paa 83 fot. Opgaven omfattet 142 hanner og 

 126 hunner, som alle var skutt i nævnte sæsong. 



Finhvalen har en vældig utbredelse saavel i nordlige som 

 sydlige have, og den er sedvanligvis den hvalart som holder sig 

 længst paa et fangstfelt. Da den ikke lever udelukkende av plank- 

 ton, er den ikke saaledes i sin forekomst bundet til de store 

 havstrømme som f. eks blaahvalen. Den behøver derfor heller 

 ikke som denne at foreta saa omfattende vandringer. 



Finhvalen hører til de fiskespisende hvaler, idet den foruten 

 av plankton ogsaa for en stor del lever av fisk. 



