ivNØLHVALKN :^5 



ikke at ha tanke for andet end maten, og en forelsket knøl glem- 

 mer alle forsigtighetshensyn. 



Paa grund av sin plumpe kropsbygning er dens bevægelser 

 ogsaa noget langsomme og tunge, likesom den synes at ha inter- 

 esse av at betragte fremmede gjenstande. Denne nysgjerrighet 

 koster den ikke sjelden livet. 



Det sydgaaende træk langs Afrikas og Sydamerikas kyster 

 varer langt ind i november maaned. Dog saaledes, at den allerede 

 forlater de nordligere stationer — f. eks. de paa fransk Kongo — 

 allerede før midten av oktober. Paa Angola paagaar fangsten til 

 henimot midten av november, mens den ved de sydligste stationer 

 paa Afrika endog varer til denne maaneds slut, ja endog ind i 

 december. 



Hvalen er nu forholdsvis mager og styrer hurtig sydover. 

 Deinede i strømsætningene rundt de antarktiske øgrupper og 

 langs iskanten i syd har atter den begyndende sydsommer frem- 

 kaldt et yrende liv i de øvre vandlag, og naturens rike bord er 

 atter dækket for hvalstimene. 



Lignende træk av knølhval foregaar ogsaa paa Australiens 

 vestkyst og nord og syd for ækvator i det Stille Hav. For disse 

 strøks vedkommende er trækket bedst undersøkt for Vestaustra- 

 liens vedkommende, hvor en række fangstselskaper fra Larvik i 

 en aarrække har drevet fangst. 



Trækket falder efter de indvundne erfaringer aldeles sam- 

 men med trækket paa kysten av Afrika. 



I sæsongen 1913 begyndte det nordgaaende træk her ved 

 slutten av juni maaned. Det sydgaaende træk later til i alt væ- 

 sentlig at være forbi i oktober maaned, — dog saaledes at enkelte 

 hval eller mindre flokker ogsaa adskillig efter denne tid stryker 

 sydover langs dette fastlands kyster. 



Den øvede hvalfanger ser straks paa «blaasten» om det er 

 en knølhval han har for sig. Knølhvalen blaaser nemlig en kort 

 og bred straale, som ofte oventil brer sig noget ut. «Blaasten» 

 kan høres over stor avstand, idet den ligner et slags hujen eller 

 brølen. Dens bevægelse under ind- og utaandingen beskrives i 

 prof. Colletts bok om Norges pattedyr saaledes: «Naar den vil 

 aande stiger den skraat opad, og i samme øieblik som næse- 



