VI. 



Graahvalen. 



en kaliforniske graahval — Rhachianectes glau- 

 cus — , japanernes «devilfish», er en litet 

 kjendt hvalart, som altid har spillet en under- 

 ordnet rolle i den moderne hvalfangst. 



Den er beskrevet av Roy Chapman An- 

 drev^s i hans bok «Whale hunting with gun 

 and camera», og flere av de her anførte ting 

 er hentet fra dette verk. 

 Graahvalen er en bardehval uten rygfinne. Den opnaar en 

 gjennemsnitsstørrelse av 40 fot, og de største eksemplarer kan 

 gaa op i 49 fot. Farven er sort eller som den paa mørk skifer 

 med hvite flekker og smaapunkter. Dyret er oftest sterkt besat 

 med forskjellige parasitter. Dens utbredelse er indskrænket til 

 den nordlige del av det Stille Hav. 



Som tegningen viser har den et fra de andre større hval- 

 arter sterkt avvikende utseende, og Roy Chapman Andrews be- 

 tegner den endog som «a living fossil». 



For halvhundrede aar siden tråk graahvalen hvert aar i 

 betydelig antal langs Nordamerikas Stillehavskyst. Først i decem- 

 ber kom den paa sydgaaende træk til kystene av Californien og 

 i mai maaned gik trækket nordover mot mere polare strøk. Den 

 gik like ind til kysten mellem brænding og tang, og Siwash-indi- 

 anerne fanget dyrene i større antal. Eftersom aarene gik, blev 

 imidlertid graahvalen mer sky og forsigtig, og dens træk foiegik 

 nu i større avstand fra kysten. Den blev imidlertid ikke fri for 

 efterstræbelser, idet amerikanske hvalfangere søkte den stadig 

 ved Californiens kyster og dræpte den i hundredvis. 



Bestanden avtok hurtig, og fangsten blev snart ulønsom. 



