72 DEN GAMLE HVALFANGST 



saakaldte «nordkaperhval», de fanget. Senere — ca. 1500 — forla 

 de sit fangstfelt til New Foundland og Island og drev i noksaa 

 stor utstrækning. Omkring overgangen til det 16de aarhundrede 

 drev biskayerne fangst i havet nord for Norge, og de hadde 

 fangststationer i Finmarken. 



Denne fangstbedrift skulde imidlertid snart langt bli over- 

 straalet av den spitsbergenske storfangst. 



Saavel englænderne som hollænderne var i slutten av det 

 16de aarhundrede sterkt optat med tanken om at finde en sjøvei 

 nordenom Asien. Ad denne vei kunde man naa Indien, Kina — 

 ja endog Amerika. Den tids mennesker var nemlig endnu i ad- 

 skillig vildrede om jordens geografiske forhold, og først og fremst 

 tænkte man sig ikke avstanden mellem land og verdensdele saa 

 stor som den i virkeligheten er. 



Det moskovitiske kompani i England utsendte flere skibe, 

 men de færreste kom forbi det Hvite Hav, og intet rak østenfor 

 Novaja Semlja. Saa tok hollænderne spørsmaalet op, og deres 

 reiser skulde faa en helt anden betydning. En rik kjøbmand og 

 en lærd geograf slog sig sammen og utrustet en ekspedition til 

 de arktiske have. 



Der blev foretat flere reiser. Allerede paa de to første lyk- 

 kedes det efter en dristig seilads nordenom Novaja Semlja at 

 trænge ind i Karahavet. Den tredje reise skulde dog bli den 

 mest betydningsfulde. Da opdagedes nemlig Spitsbergen. 



Det var i juni maaned 1596 at den hollandske ekspedition 

 gik ut fra den nys opdagede Bjøineø. Efter nogen dages seilads 

 opdaget man saa et land med sorte spidstakkede fjeld med væl- 

 dige isbræer mellem. Det var Spitsbergen. 



Der gik imidlertid en aarrække før øgruppen atter blev be- 

 søkt. Saa i 1607 utsendte det «moskovitiske kompani» den be- 

 kjendte kaptein Henry Hudson for at finde en vei til Kina. Paa 

 sin vei nordenom fastlandene kom han til Spitsbergen, i hvis far- 

 vand han fandt et mylder av sæl og hvalros. 



Denne opdagelse later imidlertid ikke til at ha interessert 

 kompaniet synderlig, idet man først synes at ha faat øinene op 

 for Spitsbergens rigdomme da en anden ekspedition i samme kom- 

 panis tjeneste i 1610 fandt masser av hval langs øgruppens 

 kyster og inde i fjordmundingerne. Fra nu av begyndte en regel- 

 mæssig utrustning av skibe til hvalfangst i disse arktiske egne. 



