FINMARKEN 



129 



fjord, en paa Svartnes ved Bussesundet (Christiania hvalf. selsk.) 

 og en i Jarfjord (Tønsberg Kraftforfabrik). Denne sidste hadde 

 ikke egne fangstbaater, men mottok skrotter til nyttiggjørelse 

 fra de forskjellige fangende selskaper i dens nærhet. Fabrikken 

 flyttet senere vestover til Ingø. 



Til videre nyttiggjørelse av hvalen forsøkte hvalfangersel- 

 skapet «Finmarken» i Sørvær med en fabrik for hermetisk ned- 



Flænsespade til avspækning av hval. — Lanse. — Harpuner 

 med en og to agnorer, (Tønsberg museum.) 



lægning av hvalkjøt. Paa det felt som støter nærmest til denne 

 station, optraadte nemlig i enkelte aar store mængder av seihval. 

 Ved at se paa de tabellariske fremstillinger av de enkelte selska- 

 pers fangst vil dette forhold være iøinefaldende. Seihvalens kjøt 

 mentes at være det som bedst egnet sig til menneskeføde, og til 

 den her omhandlede nedlægning brukte man derfor kun seihval 

 og fortrinsvis rygstykkene foran rygfinnen. Fabrikken gik en 

 kort tid med en aarlig nedlægning av ca. 24 000 portioner bifstek, 

 ca. 1 000 kg. pølse og en del røket kjøt. 



Det lykkedes imidlertid aldrig at oparbeide nogen større 

 interesse for disse produkter. 



y — Histing: Av hvalfangstens historie. 



