FINMARKEN . 155 



Og i den første tid efter — paa finhvalen, vilde dette føre til 

 en fredning i aarets fem første maaneder. 



Videre vilde man med den i forslag bragte fredningslov opnaa 

 at formindske antallet av skutte finhval i det hele og saaledes 

 økonomisere med bestanden. Dr, Hjort har paa grundlag av en 

 række f angst journaler fra f inmarksf angsten opstillet følgende 

 tabel for det tidspunkt, hvori finhvalfangsten foregaar. 



Det fremgaar herav at 26 pct. av den samlede finhvalfangst 

 faldt indenfor den i forslag bragte fredningstid. 



Endelig vilde man ved en fredning til 31te mai praktisk talt 

 ha hele loddefiskets periode uberørt av hvalfangsten og saaledes 

 hindre kollision mellem fiskere og fangstmænd under utøvelsen 

 av deres bedrift. 



Det siger sig selv at hr. Hjorts forslag hverken kunde til- 

 fredsstille fiskerne eller hvalfangerne. 



Det offentlige lot indhente en række erklæringer fra de inter- 

 esserte parter, og erklæringene fra de nordligste landsdele gaar 

 næsten enstemmig ut paa, at man anser total fredning av hval 

 og forbud mot nyttiggjørelse av hval paa norsk kyst for absolut 

 paakrævet av hensyn til de almindelige fiskerier. Som regel 

 nævntes, naar talen var om et begrænset tidsrum, en tid av 

 20 — 30 aar som den tid i hvilken fredningslovén skulde gjælde. 



Paa den anden side erklærte hvalfangerne paa et møte i 

 Sandefjord, at en saadan fredningsbestemmelse som dr. Hjort 

 hadde foreslaat, maatte betragtes som ensbetydende med totalt 

 fangstforbud, da man som følge av en saadan lov blev tvunget 

 til at nedlægge sin bedrift. 



Hvalfangstbedriften laa saadan an, at skulde der overhodet 

 være tale om lønnende drift, taalte den ikke yderligere indskrænk- 



