1 



DEN MODERNE HVALFANGST 



Det er bemerkelsesværdig at samtlige disse første islandske 

 fangststationer blev anlagt paa øens vestside. Her mente man 

 nemlig at finde de bedste fangstbetingelser. Hvalbestanden var 

 rik og bestod fortrinsvis av blaahval og finhval, som i disse 

 første aar fangedes i stor utstrækning ute i selve Isafjordgapet. 

 Fangstbilledet er forsaavidt ganske parallelt med det i de 



første aar paa Finmarken, da 

 Svend Foyn drev sin store blaa- 

 hvalfangst inde i selve Varanger- 

 f jorden. 



Der forekom dog ogsaa sei- 

 hval og knølhval, og særlig denne 

 sidste skulde paa et senere sta- 

 dium faa stor betydning for fang- 

 sten. I disse første aar blev den 

 imidlertid kun fanget i ringe antal. 

 I mindre antal forekom ogsaa sper- 

 macethval og nordkaper. Av disse 

 arter blev der imidlertid kun skutt 

 et faatal, og de var heller ikke 

 «aarvisse», men kunde enkelte aar 

 optræ i ikke ubetydelig antal. 

 Saaledes opgives der i 1891 at være 

 skutt 10 nordkapere. 



Fangstselskapenes tal øket 

 imidlertid snart videre, idet hvalfangerselskapet «Talkna» stif- 

 tedes i Haugesund 1892. 



Ved Ara paa Murmankysten var nemlig en russisk hvalfangst- 

 station efter kun faa aars drift blit nedlagt. Dette anlæg blev 

 indkjøpt av en del borgere i Haugesund, hvoriblandt ogsaa P. 

 Amlie, og stationen med materiel blev saa overflyttet til Talkna- 

 fjord paa Islands vestkyst. Selskapet disponertes først av P. 

 Amlie, men ledelsen gik snart over til Erich Lindøe, som siden 

 i en lang aarrække disponerte selskapet. 



«Talkna»s første bestyrer var Johan E. Stixrud fra Tønsberg, 

 i hvis navn selskapet fra begyndelsen ogsaa blev drevet. Da 

 denne nogen aar efter gik over til et andet selskap, blev Jacob 

 Odland selskapets bestyrer. Selskapet begyndte sin fangst med 

 2 baater, og der anlagdes giianofabrik allerede fra begyndelsen. 



Kapt. Lauritz Berg. 



