SHETLAND, HEBRIDERNE OG IRLAND 



219 



vestlig træk og forekommer kun som en sjeldenhet paa dette felt. 

 «Norrøna» jaget dette første aar efter en blaahval, men den gik 

 sin kurs uforstyrret som om den intet hadde under Shetland at 

 gjøre. 



Hvalen paa dette felt var fra begyndelsen av saa spak og 

 tam, at den neppe tidligere kan tænkes at ha set en jagende 

 hvalbaat eller ha den ringeste 

 anelse om hvilken fare den utsatte 

 sig for. Trækket til Shetland synes 

 i det hele at ha bestaat av andre 

 hvalstammer end de som søkte hen 

 under Færøerne. Hvalfangerne 

 Chr. Castberg og Henr. Henrik- 

 sen, som begge er meget fortrolige 

 med fangsten i Nordhavet, har 

 saaledes begge fortalt mig, at der 

 blandt finhvalene forekom en egen 

 foim, mindre av vekst, (ca. 50 fot) 

 og mørk av farve, en form, som 

 f. eks. aldrig forekommer ved 

 Færøerne. 



Hvalen stod noksaa langt fra 

 land, idet omtrent samtlige fan- 

 gede hval blev skutt i en avstand 

 av 7 — 15 mil fra kysten. Inde 



under land gik ogsaa en del hval, men det var smaahval, som 

 hvalfangerne ikke søker. 



Sæsongen varer gjerne fra midten av april til nogen 

 dage ut i september, og gjennemgaar man fangstjournalene, 

 finder man, at hvalen om vaaren og forsommeren staar nord- 

 vest og nord av øgruppen, mens den længer ut paa sommeren 

 og høsten staar mer nord til nordost, tildels i stor avstand 

 fra øerne. 



Allerede i 1903 var der en del andre selskaper under start- 

 ning for fangst fra Shetland. Likeledes var der et selskap under 

 opseiling paa Hebriderne, hvor sandsynligheten talte for at der 

 skulde være et godt fangstfelt. Aktieselskapet «Harpunen», be- 

 styrer C. Herlofsen, overflyttet nemlig sin fangstbedrift fra 

 Island til Hebriderne, hvor han optok fangsten med 3 hvalbaater. 



Henr. Henriksen. 



