STATENS HVALFANGST 293 



indflydelse paa loddeindsiget. Det har vistnok ganske tydelig 

 vist sig, at hvalen her ingen nævneværdig rolle spiller for indsiget, 

 og fiskerne later nu til ogsaa at forståa dette, hvorfor de ogsaa 

 nu indtar en helt anden holdning til hvalfangsten end tidligere. 



Fra 26de april til 10de juni har man ved de finmarkske 

 stationer ikke faat en eneste hval. Dette at 8 hvalbaater søker 

 rundt Finmarkshavet i 6 uker paa denne aarstid uten at faa 

 en hval, var noget man ikke var vant med i den gamle hvalfangst. 

 Vistnok kunde mai mangen gang være en tynd fangstmaaned, 

 men noget fik man da. 



Fra midten av juni og utover var da fangsten jevn helt til 

 slutten av august. Da var det forbi. Det samme var ogsaa til- 

 fældet i 1918, kun at hvalbestanden da var meget større paa 

 Finmarken. Til gjengjæld var sommeren utover finhvalbestanden 

 langs den nordlige del av vestkysten bedre i 1919 end aaret ifor- 

 veien. 



Dette er netop den væsentligste forskjel paa disse to aars 

 fangstbillede hvad finhvalen angaar. 



Med hensyn til seihvalen er fangstbilledet ganske det samme 

 som forrige aar undtagen at den var noget tidligere ute, og saa 

 var bestanden større. Der var sommeren 1919 en mængde seihval 

 under visse dele av vor vestlige kyst. Omkring midten av juli 

 blev den helt væk fra fangstfeltene omtrent samtidig overalt. 



Seihvalsæsongen blev paa den maate lang ved Vingvaagen, 

 mens den ved Blomvaag, hvor trækket sidst viste sig, blev ganske 

 kort. 



Eiendommelig nok var der heller ikke i 1919 nævneværdig 

 seihval paa Finmarkskysten, mens der altsaa var masser længer 

 sydover. 



Sæsongens seihvalfangst var et nyt bevis for hvorledes denne 

 hvalart optræder rent periodisk, snart her og snart der ettersom 

 dens yndlingsføde forekommer i strømsætningene. Kommer saa 

 en kold nordenvind og forandrer temperaturen i de øvre vandlag 

 og hitbringer en anden fordeling av føden — vips, saa er den 

 væk. I 1919 altsaa samtidig paa omtrent hele vestkysten. 



Seihvalen maa endnu forekomme i store masser paa de nord- 

 lige fangstfelter, men som den flygtige og uberegnelige høisommer- 

 gjest den altid har været. 



