352 



SYDOVER 



Kerguelen var imidlertid ikke «frit» land. Den franske regje- 

 ring hadde, nemlig i 1893 git et fransk firma koncession paa 

 «at utnytte Kerguelens naturherligheter saavel paa land som vand 

 for et tidsrum av 50 aar». Det norske aktieselskaps stiftere indgik 

 nu en overenskomst med det franske firma og fik ret til i de 

 første 2 aar at fange sæl overalt paa Kerguelen, og i de følgende 



20 aar fik de eneret til fangst av 

 sæl paa en bestemt del av øens 

 omraade. Likesaa fik selskapet ret 

 til at drive hvalfangst. 

 i. '^" ^^ Selskapet gik høsten 1908 



igang med at utnytte sin konces- 

 sion. Der blev anlagt station paa 

 Kerguelen og selskapet rustet sig 

 baade for sæl- og hvalfangst. Der 

 blev anskaffet 2 nye hvalbaater, 

 og der indkjøptes et transport- 

 fartøi som skulde sørge for for- 

 bindelsen med Sydafrika. Det var 

 planen fra oktober og utover at 

 fange sjøelefanter, som da i stoie 

 masser søker ind mot land. Senere 

 i sæsongen skulde man drive hval- 

 fangst som hovedbeskjæftigelse. 

 De indløpende meddelelser og 

 iagttagelser utpekte videre Sydafrika som et drivværdig fangst- 

 felt. Her kom man imidlertid ind paa noget helt nyt i hval- 

 fangsten, idet de norske hvalfangere hittil udelukkende hadde 

 drevet sin fangst i de kolde havstrøk. Mange mente derfor det 

 vilde være vanskelig for ikke at si ugjørlig at drive hvalfangst 

 i varme havstrøk. 



Konsul Johan Bryde, Sandefjord, vovet saa begyndelsen, idet 

 han lot sit fangstmateriel fra Spitsbergen, hvor man i de sidste 

 aar hadde gjort meget daarlige forretninger, avgaa til Syd- 

 afrika. Han blev derved starteren av den norske hvalfangst paa 

 Afrika. 



Natalregjeringen stillet sig meget velvillig til dette nye fore- 

 tagende og gav fangsttilladelse for et længere tidsrum. Der blev 

 anlagt fast station i Bluff, Durban, og stationen utstyrtes med 



Johan Bryde. 



