CHIl.EKYSTEN 



565 



blev i det hele av myndighetene behandlet oveimaade hensynsfuldt. 

 Naar resultatet allikevel blev ødelæggende, maa grunden hertil 

 søkes i de kostbare ut- og hjemture, samt i at alt materiel, utstyr 

 og en overveiende del av mandskapene sendtes dit ut hjemmefra. 

 Dette medførte svære utgifter, og hei ute blev ofte mandskapene 

 under paavirkning av de eien- 

 dommelige chilenske forhold 

 til en delvis degeneiet og uvil- 

 lig arbeidsstok, som det tidt 

 var vanskelig at utrette noget 

 med. 



De nævnte selskapers gjen- 

 vordigheter var imidlertid ikke 

 nok til for altid at ende norske 

 fangstforsøk ved Chile. 



Høsten 1913 utrustet nem- 

 lig hvalfanger A. Andresen, 

 Sandefjord, omtrent helt for 

 egen regning en fangstekspedi- 

 tion til denne kyst. Hr. Andre- 

 sen var fra tidligere aar av vel 

 kjendt med forholdene derute. 

 Han hadde i en aarrække sei- 

 let i almindelig fragtfart langs 

 kysten, og senere i flere aar 

 drevet hvalfangst paa den syd- 

 lige del av kysten, dengang som bestyrer av «Sociedad Ballenera 

 de Magallanes» av Punta Arenas. Han hadde den sterkeste tro 

 paa et gunstig resultat av en fangstekspedition, og utrustet nu 

 det flytende kokeri «Sobraon» og to fangstbaater til forsøket. 



Kokeriet, som blev omdøpt til «Orion», forlot Sandefjord 

 19de januar 1914 og efter forskjellige anløp ankom det til Punta 

 Arenas i Megellansstrædet 12te mars. Føist maatte man nord- 

 over til Corral for at hente hvalbaatene, som var indkjøpt av 

 A S «Corral», og da man saa endelig atter stod sydover for at 

 begynde fangsten, var der ikke mer end vel en maaned igjen av 

 den egentlige fangstsæsong. 



Man begyndte imidlertid fangsten paa kysten syd for San 

 Pedro i slutten av mars, og fandt her god tilgang paa hval. Det 



A. Andresen. 



