74 

 (Balcenidce.) 



andre; allerede de oprindeligste Mystacoceti have vel haft Neese- 



aabningen skudt laengere tilbage end hos Zeuglodontiderne; Mellem- 



kjaebebenet strakte sig vist leengere tilbage ; Overkjeebebenet var 



vel noget mere udbredt bagtil; Issebenet var lidt indeklemt, Hjerne- 



kassen lidt sammenskudt; Ryghvirvlernes Torntappe heldede vel i 



mindre Grad i forskjellig Retning; Ledfojningerne i Albue og Haand- 



rod havde vel snarest belt mistet deres oprindelige Tilstand; o.s.v. ; 



alt i alt maa dog de oprindeligste Mystacoceti i mangt og meget 



have veeret som de oprindeligste Zeuglodontider. 



Af de mange Former, som Gruppen Mystacoceti har maattet 

 omfatte, kjendes ikke andre end en lille Kreds af hejtstaaende 

 Slaggter, ganske saerlig tillempede i deres egen Retning; men trods 

 deres sserlige heje Udvikling have de bevaret mange oprindelige 

 Treek, der ikke mere findes hos de andre, hejere Familier. — Det 

 gjelder isaer i Ansigtets Bygning. Skjent Naese-Aabningen er rykket 

 tilbage i Nserheden af Hjernekassens Forvaeg, er Naesebenet dog 

 ikke belt misdannet, men har beholdt en Del af sin oprindelige 

 lange smalle Form, og det danner endnu Tag over den bageste 

 Del af Naesehulen, der endnu kan indeholde ret betydelige Lev- 

 ninger af Sibenets Blade, Ogsaa Naesehulens forreste Del, om- 

 sluttet af Mellemkjsebe, Overkj^be og Vomer, er forholdsvis op- 

 rindelig formet, mere aaben end ellers, med mindre Tilbejelighed 

 til Sammenslutning af Knoglerne. Og Overkjaebebenet, der vel 

 bagtil har udbredt sig og har skubbet sig noget tilbage baade under 

 og over Pandebenet, har dog slet ikke daekket Pandebenets brede 

 Pre. supraorbitalis. Saerskilt Taareben findes, hvad dog heller ikke 

 er ukjendt blandt hejere Hvaler. Kindbuen har beholdt mere af 

 oprindelig Form og Styrke end ellers. To ydre Naesebor findes 

 endnu; de ere ikke indbyrdes forenede. — Ogsaa Nakkebenets 

 Grund-Del er i noget mindre Grad omformet end hos andre, min- 

 dre formet som Leje for Strubehoved og Sveelg. 



Det, der mere end noget andet har praeget de kjendte Balae- 

 nider, er deres Vane ikke at jage efter de enkelte, storre Fiske, 

 men med aaben Mund at svemme ind i Stimer af Smaafiske, Krebs- 

 dyr eller andre Smaadyr, som de lade stremme ind i Munden i 

 Meengde sammen med Vandet; det spiselige Indhold soge de at 

 holde fast, medens de lukke Munden, og Vandet strommer ud igjen 

 mellem Laeberne. Vandet har derved faaet stor Magt til at paavirke 



