(Delphinidce.) 



kun ved Tuberculiim indleddet paa Spidsen af den lange Tvsertap 

 (paa de allerbageste Ribben er det enkelte Ledhoved vist dannet 

 af ■ Capitiiliim eller af Capituhim og Tiiberculmn uadskilte, som 

 hos Platanistider). Lufferne kunne forlaenges. O. s. v. Lunefuldt 

 vexler Vingebenet, der vel altid breder sig ind under den bageste 

 Neesegang, men snart er ret vidt skilt fra det tilsvarende paa mod- 

 satte Side, snart naesten meder det, og vist ogsaa igjen kan skilles 

 fra det. Ret lunefuldt vexler ogsaa Hvirvlernes Tal. 



En af de oprindeligste Delphinider er vistnok den tertieere 

 nordamerikanske Delphinodon, hvis Skelet kjendes ret fuldstaen- 

 dig. I Forhold til den ene eller den anden af sine Sleegtninge bar 

 den felgende oprindelige Egenskaber: Taenderne ere tilstede i stort 

 Tal, ere smaa og naermest simpelt kegleformede, nogle af dem dog 

 med Rynker eller smaa Fremspring ved Kronens Grund, vist Min- 

 delser om Kronens tidligere savtakkede Rande og om dens ogsaa 

 ellers mindre enkle Form ; Hovedskallens Ansigt er ret langt og 

 smalt; som hos de i den Henseende laveste af Slaegtningene bar 

 Mellemkjgebens forreste Ende vist vaeret frit fremstaaende, tand- 

 beerende, ikke overvoxet af Overkjaeben ; Mellemkjaebebenets evre 

 Rand stoder ikke sammen med den tilsvarende; Symphysis nienti 

 er lang; Naesebenet er lidt fremspringende; Halshvirvlerne ere alle 

 frie. En Egenhed viser den i at have en Laengdekam paa den 

 fremragende Side- Del af Basioccipilale. 



Naer ved Delphinodon staar vist den tertiaere europaeiske Champ= 

 sodelphis (naermest bedomt efter Ch. omhoniL Acrodelphis), der 

 naesten kun kjendes efter tarvelige Levninger af Hovedskallen. 

 H0je Egenskaber viser den i Ansigtets Omdannelse til Redskab til 

 at bore eller rode i Havbunden; Hovedskallens Ansigt bar naaet 

 en ualmindelig Lgengde og Spinkelhed; Tasnderne have vist v£eret 

 forsvundne fra Mellemkjaeben ; og Mellemkjsebens ovre Rand bar 

 vist i lang Udstraekning vaeret stedende til den tilsvarende paa 

 modsatte Side. 



Den tertisere europaeiske Schizodelphis (bedomt efter S. sul- 

 catiis, Cyrtodelphis), ogsaa naermest kun kjendt efter Hovedskallen, 

 maa vaere en naer Slaegtning af Champsodelphis, med hvem den 

 synes at have de fleste Egenskaber faelles, baade de oprindelige 

 og de sserlige Tillempninger. Dens vigtigste Afvigelse synes at 

 vaere, at dens Taender ere naaede endnu videre i Retning af simpel 



