67 



tynd Benbro. Tindingmusklen har vaeret mere brugt; men ogsaa 

 den er tilbejelig til at indskraenkes af Mangel paa staerk Brug, 

 og den treekker sig tilbage belt ned paa Siden af Hjernekassen og 

 mister sin Indflydelse paa Pre. zygomaticus sqvarnce, der skrumper 

 ind, ligesom Underkjaebens Pre. coronoideiis, Musklens Feeste; men 

 i Tilfgelde, hvor Underkjgeben bliver meget stor, kan Tinding- 

 musklen faa fornyet Kraft og brede sit Udspring ud over sine Om- 

 givelser paa uvant Maade. — Med Taendernes Vantrivning svinder 

 deres Virkning paa Kjeebernes Kroppe, der miste den oprindelige 

 Hojde; Tandgruberne blive mindre udprsegede, og Skillev^ggene 

 mellem dem kunne forsvinde, saa at der fremkommer en faelles 

 Tandfure. Underkjaebens Ledknude sveekkes, mister sin Valseform, 

 og Ledfladen bliver en nsesten plan Flade, visende bagud mod den 

 tilsvarende formede Ledskaal paa Squama, der saa godt som mister 

 sin Pre. postglenoideiis og ellers er tilbojelig til at formindskes; 

 men det kan ske, at Underkjaeben bliver msegtig, og at dens Led- 

 knude faar tilsvarende Svasrhed og omformes ejendommelig, mister 

 egenlig Ledflade, der overvoxes af Ledbaand, og i saa Paid kan 

 Underkjaeben eegge Sqvama til at voxe frem i uhyre Sterrelse, i 

 Stedet for egenlig Ledflade baerende en Tilheftnings-Flade paa en 

 fremstikkende Fod. Underkjaebens Symphysis menti, der hos de 

 oprindeligste Hvaler er lang, indskreenkes. Ft Tegn paa Under- 

 kjaebens Vanslaegtning er vistnok ogsaa den uhyre, gabende bageste 

 Indgang til Canalis mandibiilaris, der mest udfyldes af lost Binde- 

 vaev ; hvad der er Grunden til denne Egenhed, der allerede findes 

 hos de oprindeligste Hvaler og gjenfindes hos alle senere, om end 

 undertiden i noget tilsleret Form, er ikke klart; mulig kunde den 

 paa en eller anden Maade veere afhaengig af Naesegangens Luft- 

 seekke, der have deres Leje netop indenfor denne Del af Under- 

 kjseben. 



Haarklaedningen miste Hvalerne, fordi den ophorer at gjore 

 Tjeneste ; i det hojeste nogle faa vanslsegtede Varborster blive 

 tilbage.^) 



Som for andre Pattedyr-Grupper gjelder det ogsaa for Hvalerne, 

 at Gruppens oprindeligste Medlemmer have meget mindre Hjerne 

 end de senere ; hos de everste Hvaler er Hjernen saerdeles hojt 

 udviklet. 



Ligeledes gjelder det for Hvaler som for andre, at de oprinde- 



5* 



