65 



for Luft, der, udsat for stserkt vexlende Tryk og Varme, har Til- 

 bojelighed til at skaffe sig sterre Plads ved at udvide Naesegangen 

 og Tuba Eustachii her og der, hvor den meder mindst Modstand, 

 og kan danne Luftsaekke dels paa Hovedskallens Overside over 

 Ansigtets Knogler, dels paa Undersiden, bag Ganen, hvor en Luft- 

 saek kan brede sig frem langs Ydersiden af Vingeben og Ganeben 

 og tilbage langs Yderrandene af Kilebens-Kroppene og Nakkebenets 

 Grund-Del, skydende sig ud under Ala parva, Ala magna og 

 Squama, afgraendset, mere eller mindre, af pladeformede Udvaexter 

 fra alle de nsevnte Knogler. Ben-Ganen forlaenges end mere til- 

 bage, idet der fra Vingebenene skyder sig Benplader ind i Gane- 

 sejlet under Naesegangen, dels vel under Paavirkning af Tungen, 

 men vel vaesenligst under Indflydelse af Strubehovedet. Et Tegn 

 paa Nassens Vanslaegtning er det, at de oprindelige to ydre Naese- 

 bor tilsidst smelte sammen til et. 



Taarebenet indskraenkes og forsvinder, eller smelter sammen 

 med Kindbenet, som hos flere andre Vand-Pattedyr, vel fordi det 

 ikke mere paavirkes af nogen Taarekanal. 



Det ydre 0re svinder bort af Mangel paa Brug; den ydre 0re- 

 Aabning indsnevres saa stgerkt, at den kan vaere vanskelig at finde. 

 Det indre 0res Knogler faa en Egenskab, der gjenfindes hos flere 

 andre Pattedyr, der leve i Havet, og som sikkert paa en eller anden 

 Maade maa vsere afhaengig af Livet i Vand : de dannes af ualmin- 

 delig tyk, stenhaard Knoglemasse ; saerlig for Trommebenets Ved- 

 kommende er dette paafaldende; dets Indervaeg fortykkes paa en 

 egen Maade. ^) 



Tands£ettet vanslasgter, fordi Tygning af Foden opgives som ikke 

 let at udfore tilfredsstillende under Vand ; de fleste Dyr tygge med 

 aaben Mund ; under Vandet vilde den tyggede Fede skylles bort 

 mellem Tsenderne; Tandsaettet bruges derfor i det hojeste til at 

 gribe Foden og holde den fast. Hos de oprindeligste Hvaler har 

 Munden gjort Tjeneste som Redskab til Fiskefangst; Kjaeberne have 

 vaeret brugte paa ganske lignende Maade som hos Skalleslugerne, 

 Mergns, og de ere voxede frem som et langt smalt Nseb, en Slags 

 Niptang, paavirkede ikke alene af den Tjeneste, de udfore, men 

 ogsaa af Vandets Tryk under Svomningen fremad. Det Hycenodon- 

 lignende Tandsaet, som de oprindeligste Hvaler have arvet, med 

 Taender af anselig Storrelse og forskjelligartet Form og i typisk 



Vidensk. Medd. fra Dansk naturh. Foren. Bd. 70. 5 



