62 



(Cetacea.) 



trinde Form ; men dens nedre Ende sammentrykkes i Overens- 

 stemmelse med Underarmens Knogler. Spoleben og Albueben blive 

 meget simpelt formede, sammentrykte Knogler, mistende Muskel- 

 kamme, Senefurer og alle udprasgede Ledflader; endogsaa Pre. 

 anconcEus kan belt forsvinde ; de to Knoglers indbyrdes Stilling 

 forskydes noget, de komme til at ligge belt foran og bag hinanden; 

 Haanden er stillet paa Hejkant. Haandrodens Knogler blive sam- 

 mentrykte eller rettere fladtrykte Brikker, ret ligegyldige med Hen- 

 syn til Form og Tal, ubevaegelige. Hudfolderne mellem Fingrene 

 forleenges frem til Fingerspidserne, og Haanden stivner. Kloerne 

 svinde bort. Iste og 5te Finger ere noget tilbejelige til at vantrives; 

 men de andre Fingre, og da oftest isser 2den, ere tilbojelige til 

 at forlaenges og i Spidsen danne nye Led, saa at Fingerleddenes 

 Tal kan voxe hajt over det typiske 3. Mellemhaandsben og Finger- 

 led formes naesten ens, som mere eller mindre fladtrykte Brikker/) 

 — Skulderbladet vanslsegter kun lidt; allerede hos de oprindeligste 

 Hvaler bar det en Form, der med faa Undtagelser gjenfindes hos de 

 0verste; det er bredt vifteformet med en staerkt fremstaaende fremad- 

 rettet Acromion og en stor Pre. eoraeoideiis, men derimod naesten 

 uden Crista seapulce; kun sjelden bliver det smallere, og sjelden 

 mister det baade Acromion og Pre. eoracoideus. 



At der ikke stettes paa Forlemmet, bar til Felge, at dets Tryk 

 paa Brystkassen bliver mindre. En Folge heraf er igjen, at Torn- 

 tappene paa de forreste Brysthvirvler miste deres s£erlige Hojde. 

 En anden Felge er, at Ribbenenes Forbindelser med baade Bryst- 

 hvirvler og Brystben have Tilbojelighed til at blive lese eller belt 

 oploses, en Tilbejelighed, der maaske ogsaa er fremkaldt af, at 

 Vandets Tryk paa Brystkassen under Dykningen vexler staerkt; 

 Ribbenene kunne miste Capitulum, og Ribbens-Bruskene kunne 

 saa godt som forsvinde, hvorved Brystbenet mister en vaesenlig 

 Paavirkning og indskraenkes og vanslaegter. 



Hovedet holdes under Svemningen saa fast som muligt rettet 

 fremad, Halsen bevaeges ikke og bliver allerede derfor kort og 

 stiv. Under Farten gjennem Vandet trykkes Hovedet forfra og pres- 

 ses tilbage mod Halshvirvlerne, som derved presses end yderligere 

 sammen og trykkes tilbage mod de forreste Ryghvirvler, med hvis 

 Ribben de endogsaa kunne komme i Forbindelse. De fleste af Hals- 

 hvirvlerne kunne blive nsesten papirtynde. Taphvirvelens Pre. 



