112 

 (Anm. 7.) 



mellem de to Grupper er det ikke sandsynligt, at der i denne Henseende 

 skulde vaere en Forskjel. Den Maade, hvorpaa Forhojelsen er fremkommen 

 hos OdontocetL gjelder sikkert ogsaa for Mystacoceti ; de oprindeligste For- 

 mer af vlst begge Grupper have haft savtakkede Kindtaender i Tal over det 

 typiske. 



*) S. 67. Det er blevet almindeligt at tro paa, at Hvalernes Stamformer 

 have vseret pandserklaedte Pattedyr med veludviklede pladeformede Knogler 

 i Huden. Varmt Forsvar for denne Mening er fort isaer af Kiikenthal 

 (saerlig i Afsnittet Ueber Rudimente eines Hautpanzers bei Zabnwalen, i 

 Vergl.-anat. u. entwickelungsgesch. Unters. an Walthieren, 2. Theil, Denkschr. 

 d. med. naturw. Ges. zu Jena, Bd. 3, Heft 2, 1 893, • p. 251— 258, pi. XVI) og 

 af Abel (saerlig i Afsnittet L'armure dermique, i Les Dauphins Longirostres 

 du Bolderien, Mem. Mus. Roy. d'Hist. Nat. de Belgique, tome I, 1901, p. 

 17—32, med Billeder); Kiikenthal har undersegt Nutidens Hvaler, Abel 

 isaer Fortidens. (Hos Abel findes Henvisning til forudgaaende Arbejder om 

 Emnet.) Kiikenthal tasnker sig, at Hvalerne stamme fra pandserklaedte 

 Land- Pattedyr, med Pandser mindende om Dasypodider, og at Hvalerne som 

 Hav-Dyr have mistet Pandseret, mere eller mindre fuldstaendig; Abel mener, 

 i Tilslutning til Dollo, at Pandser ikke har vaeret at finde hos Hvalernes 

 Stamformer blandt Land-Dyr, men at det er fremkommet hos de forste Hvaler 

 i deres Egenskab af Vand-Dyr levende ved Kysten og derefier igjen tabt hos 

 de mere udprasgede Hav-Dyr blandt Hvaler. 



Hvad man har at bygge paa, er folgende : 



Sammen med de forste Fund af Zeiiglodon-KnogWv fra Alabama fulgte 

 et Par Stykker Kalksten med nogle indlejrede pladeformede, meget uregel- 

 maessige Knogler af forskjellig Storrelse. Oplysninger om dem skyldes isaer 

 J oh. Miiller ;Uber die fossilen Reste der Zeuglodonten von Nordamerica, 

 1849, p. 34, pi. XXVIl, fig. 7', Carus (Das Kopfskelet des Zeuglodon hy- 

 drarchus, Nova Acta Acad. Cass. Leop. Carol., vol.22, pars 2, 1850, p. 382— 

 383, pl.XXXlXA, fig. V), Dames &. I aekel (Afsnittet Ueber den Hautpanzer 

 der Zeuglodonten, hos Dames, Ober Zeuglodonten aus Aegypten, Palaeontol. 

 Abhandl, herausgeg. v. Dames u. Kayser, Bd. V, Hefc 5, 1894, p. 219—221, 

 med Billed) og Abel (1901, 1. c, p. 24—27). Fra forste Faerd har der vasret 

 taenkt paa den Mulighed, at det var Hudknogler al Zeuglodon; men de have 

 dog oftest vaeret regnede for tvivlsomme; maaske var det Knogler af Skjoldet 

 af en Havskildpaddc som Psephophorus eller lignende ; noget afgjorende har 

 man oftest ikke turdet sige. Forst Abel regner det for godtgjort, at det er 

 Hudknogler af Zeuglodon ;^om et af de paagjeldende Stykker mener han, at 

 det ikke kan vaere andet end et Stykke Pandser fra Forkanten af en Ryg- 

 finne, saaledes ere Pladerne tagformet bojede mod hverandre, paa en Maade 

 og i en Form, der ikke er mulig paa nogen Del af Skjoldet af en Skildpadde; 

 som en ikke uvaesenlig Grund til at tro paa Tilstedev£erelse af Pandser hos 

 Zeuglodon regner han TilstedevEerelsen af Dannelser hos de nulevende Del- 

 phinider Neomeris og Phoccena, som Kiikenthal tyder som Levninger af 

 Pandser. 



