123 



of Nat. Hist., new ser., vol. I, part V, 1914, p. 227—287, pi. XIX— XXVIII, 



med Billeder af Ydre og af alle Skelettets Dele. 

 Roy C. Andrews: The Sei Whale (Balasnoptera borealis); Mem. Amer. Mus. 



Nat. Hist, new sen, vol. I, part VI, 1916, p. 289—388, pi. XXIX— XLII, 



med Billeder af Ydre og alle Skelettets Dele. 

 G.M.Allen: The Whalebone Whales of New England; Memoirs of the 



Boston Soc. of Nat. Hist, vol. 8, Nr. 2, 1916, p. 105-322, pi. 8-16, 



med mest Billeder af Ydre. Balcena, Balcenoptera, Megaptera. 



Foruden Plesiocetus og Cetotherium er der opstillet mange Slaegter af 

 jordfundne Balasnider, isasr i Arbejder af Van Beneden, Brandt og 

 Cope; men Grundlaget for de fleste er tarveligt. H. Winge (Om Plesio- 

 cetus og Sqvalodon fra Danmark, Vidensk Medd. Naturhist. Foren., 1909) 

 har S0gt at vserdsaette en Raekke af de paagjeldende Slasgter: Aulocetus, 

 Mesoteras, Cetotheriopsis, Megapteropsh, fBurtinopsis", Herpetocetus, Eu- 

 cetotheriunu Plesiocetopsis, Cetotheriophanes, Cetotheriomorphus, Idiocetus, 

 Heterocetus, Amphicetus , Mesocetus, Isocetus, Pachycetus, Siphonocetus, 

 Ulias, Tretulias, Metopocetiis, Cephalotropis, Rhegnopsis. Det viser sig, at 

 der for de flestes Vedkommende neppe har vasret Grund til at skjelne dem fra 

 Plesiocetus eller Cetotherium eller fra nulevende Slaegter, og at de faa, der synes 

 mere ejendommelige, ere saa lidt kjendte, at de neppe kunne indordnes. True 

 (The Genera of Fossil Whalebone Whales allied to Balasnoptera, Smithsonian 

 Miscellaneous Collections, vol. 59, nr. 6, publ. 2081, 1912, p. 1 — 8), der senere 

 har gjennemgaaet Sporgsmaalet, er i alt vaesenligt kommen til samme Mening. 



Agriocetus er snarest en Bardehval, men for lidt kjendt til at kunne 

 indordnes. Den er opstillet af Abel (1914, 1. c, p. 188—194, pi. IV, V, VII) 

 efter en meget mangelfuld og uklar Hjernekasse fra tertiaere Lag ved Linz, 

 af tidligere Forskere henfort til Sqvalodon. Abel regner den for en naer 

 Sl^gtning af Patriocetus, et Skridt naermere ved aegte Bardehvaler. Forst 

 bedre Fund ville vise, om han har Ret eller ej. 



Til Familien Balcenidce, saaledes som den opfattes i nservaerende Af- 

 handling, horer maaske Patriocetus ; men den kjendes ikke tilstraekkelig til 

 at kunne indordnes endelig. Den er opstillet af Abel (,1914, 1. c), der har 

 gjort udforlig Rede for de paagjeldende Levningers Historie. Grundlaget var 

 dels nogle ret tarvelige Stykker, der for oftere have vaeret omtalte under 

 Navnet Sqvalodon ehrlichii, dels en ret velbevaret, senere funden Hoved- 

 skal, alt fra tertiaere Lag ved Linz. Hvis Abel's Tydninger og Gjetninger 

 ere rigtige, har han sikkert Ret i at regne Patriocetus for en Stamform for 

 de aegte Bardehvaler; Abel henforer den til Archceoceti eller lader det dog 

 uafgjort, om den skal regnes til Archceoceti eller Mystacoceti (Die vorzeitl. 

 Sauget., 1914, p. 88); snarest vilde den vaere at regne for en Bardehval, en 

 Balagnide, med Tandsast, der endnu gjorde Tjeneste. Men der er Grund til 

 at tvivle om et og andet i Abel's Fremstilling. 



Patriocetus har i Hovedskallen en paafaldende stor Lighed med Agoro- 

 phius, en Lighed, der allerede er set af Brandt (1873, 1. c, p. 324), skj0nt 



