125 



forreste Del af baade Over- og Underkjsebe, og det er ikke muligt at sige, 

 hvor meget der mangier, eller hvor mange Taender der have siddet i de 

 manglende Stykker; af Ttender fastsiddende i Kjseberne kjendes naesten kun 

 Stumper, tildels kun Rodderne; desuden haves nogle l0st fundne Taender, 

 hvis Indordning i Kjfeberne ikke er sikker; det kan kun siges, at nogle 

 Taender have vasret simpelt kegleformede med enkelt Rod, og at de fleste 

 Kindt£ender havde savtakket Krone og dobbelt Rod. Alt i alt foreligger der 

 ikke tilstraekkeligt til at oplyse om Tandsaettet i alle Henseender. Det er 

 ikke sandsynligt, at Abel skulde have Ret i sin Tro, at Tandsasttet har vaeret 

 det typiske; en Hval som Patriocetus, hvis Hovedskal allerede var hojt ud- 

 viklet i Retning af de overste Hvaler, har neppe kunnet have omtrent samme 

 Tandsast som Zeuglodonterne; snarest har Taendernes Tal vaeret forhojet over 

 det typiske, som det er, eller har vaeret, hos alle i den Henseende kjendte 

 Mystacoceti og Odontoceti. For at kunne tro paa A b e I's Fremstilling maa 

 man se mere uimodsigelige Fund. (Se ogsaa Anm. 7.) 



'*) S. 81. Om Skjaevheden i Hovedskallen hos Tandhvalerne har der 

 ofte vaeret skrevet; egne Afhandlinger om Emnet skyldes Pouch et (De 

 I'asymetrie de la face chez les Cetodontes, Nouvelles Archives du Museum 

 d'Hist. Nat. de Paris, 1886, p. 1 — 16, i Saertryk), Abel (Die Ursache der 

 Asymmetrie des Zahnwalschadels, Sitzungsber. k. Akad. Wissensch. Wien, 

 maihem.-naturw. CI., Bd. CXI, Abth. I, 1902, p. 510— 526, pi.), Kiiken th al 

 (Ueber die Ursache der Asymmetrie des Walschadels, Anatomischer Anzei- 

 ger, Bd. XXXIII, 1908, p. 609—618, med Billeder) (og Steinmann (Ober 

 die Ursache der Asymmetrie der Wale, ibd., Bd. 41, 1912, p. 45—54, med 

 Billeder); Pouchet og Abel henvise til forskjellige tidligere Arbejder af 

 andre. 



Om Grunden til Skjaevheden siger Pouchet: »Nous en ignorons 

 rorigine«. 



I 1893 sagde Kiiken thai naermest det samme: »Die physiologische 

 Ursache kennt man nicht, vielleicht ist sie in der eigenthiimlichen Art der 

 Locomotion vermittelst der Schwanzflosse zu suchen« (Vergl.-anat. u. entwi- 

 ckelungsgesch. Untersuchungen an Walthieren, 2. Theil, Denkschr. med.- 

 naturw. Ges. zu Jena, Bd. 3, Heft 2, p. 342), en Tanke, der ikke dengang 

 fortes videre. Men i 1908 s0gte Kiikenthal at give naermere Forklaring. 

 For det forste mente han at kunne paavise, at Skjasvhed i Ansigtets Knogler 

 findes ikke alene hos Tandhvaier, men ogsaa hos Bardehvaler, skjont kun 

 lidt udprasget; paa to Hovedskaller af Bahvnoptera (af B. rostrata og B. 

 musculus) havde han fundet enkelte af Ansigtets Knogler en lille Smule 

 bredere paa hojre Side end paa venstre. Dernaest har han fundet, at nogle 

 Fostre af Tandhvaier, af Platanista, Steno, Globiceps, Delphinus, Phoccena, 

 Hyperoodon, havde Halefinnen skjaevt stillet, ikke vandret, men saaledes, at 

 Finnens venstre Flig »etwas schrag nach aufwarts, der rechte schrag nach 

 abwarts gerichtet war« (p. 614^; paa 12 Fostre af Delphinapterus var Finnen 

 derimod vandret; alle undersogte Fostre af Bardehvaler (af Balcenoptera 

 musculus og B. gigas) havde Finnen skjsev, paa samme Maade som de naevnte 



