78 



W. Zetterstedts arbeten förete många exempel 

 deraf. Men till större delen ålerstår ännu til- 

 lämpningen af samma lag inom familjerna för ar- 

 ternas ordnande. Skall vetenskapens försök att 

 systematisera, närma sig till naturens system, så 

 böra väl icke allenast de större grupper inom fa- 

 miljerna, som fått namn af Slägten (Genera), be- 

 slämnias efter de väsendtlisjare orsianeinas öfver- 

 ensstämraande bildninsf, utan samma resel måste 

 utsträckas äfven till de underordnade grupperna 

 (Sectiones). Man må icke frånkänna de underaf- 

 delningar inom familjernas hufvudgrupper, till 

 hvilka anledning hämtas af formen eller färgteck- 

 ningen hos något enskilt ofta föga betydande parti, 

 allt det värde de kunna äga, såsom biträde för 

 arternas urskiljande. Men ai ternas gruppering ef- 

 ter gemensamma öfverensstämmelser i de väsendt- 

 ligare partiernas form, utgör dock ej allena en 

 nödvändig länk i systemet, utan erfarenheten har 

 \'isat och skall ännu ytterligare ådagalägga, att 

 ingen annan grundval gifves för en lika säker som 

 klar bestämning af sjelfva arterna. Men det är 

 en ännu mera behjertansvärd sanning, att den 

 större gruppen (Genus) icke ens kan klart upp- 

 fattas och öfverskädas annorlunda än i de under- 

 ordnade grupperna, inom hvilka dess begrepp fram- 

 träder på olika sätt modifierad t. Om arterna af 

 flera bland de senare framställas i systemet blan- 

 dade med h varandra, så måste forskaren sjelf i 

 sin föieställnins: foretas^a en fördelnins; i naturlitja 

 grupper, innan han förmår bilda sig ett totalbe- 

 grepp af den förra. Men dessa lägre grupper må- 

 ste, likasom de högre, af en ren blick upphämtas 

 utur sjelfva naturen; och med tillämpning af den 

 oförgängliga lagslifl ningen för den högre gruppens 

 begrepp, gäller äfven för dessa lägre den lika o vill- 



