82 



dainål fösa värde, om den e/2>9«m derlill användes. 

 Da söndras arterna ifrån deras \erkliga aflinilets- 

 förbållanden, och kedjan furiorar naturligt sam- 

 manhang Vi se det t. ex. inom hufvudgruppen 

 af slägtet Eplijdra. Den har setan dels på öfre 

 sidan hårig, dels skenbait naken. Denna olikhet 

 förekommer väl hos de större arterna ganska märk- 

 li». Men vid noqare »ransknins: finner man, att 

 den skenbart nakna setan äfven har hår, och des- 

 sa ställda 1 samma läge på setans midt, som hos 

 arterna med tydligt hårig seta, men så förkortade 

 att de kna})pt kunna upptäckas med obeväpnadt 

 ösa. Skillnaden är derföre sä litet väsendtli», att 

 den egentligen beror endast af djurens storlek och 

 betraktarens mer eller mindre skarpa synförmåga. 

 Att den då, använd såsom indelninsssrund, kan 

 komma att f)'ån h varandra söndra och i särskilta 

 sektioner aflässna de mest närbesläktade arter, så- 

 som verkligen inträff^it med Eph. albula Meig. 

 och Eph. riparia Mi;ig. , är icke oförmodadt, men 

 bevisar tillräckligt att denna skiljaktighet icke får 

 anses for väsendtlig. Till h vilka förvillelser en 

 försummad uppmärksambet på djuikroppens vä- 

 sendtligare oiganer kan leda, visar slägtet Trime- 

 rina Macqu. Ty detta slägte b vilar på ett full- 

 komligt missförstånd om bakkroppens byggnad och 

 parnings-apparciternas betäckningar hos Epbydrin- 

 familjen. Enligt det nödvändiga sammanhang 

 hvaruti de sednare sta till den förra, såsom i det 

 följande skall ådagaläggas, är det omöjligt att en 

 Ephydrin-arts abdomen skulle kunna bestå endast 

 af tre bukringai", hvarmed likväl slägtet T^/vme/wa 

 skulle karakleiiseras. Psilopa madizans Fat,l., den 

 enda Svenska art bland dem, h vilka af Macquart 

 hänföras till detta slägte, har också sex bukringar 

 likasom alla Ephydrinae utan undantag. Om då 



I 



