101 



iilgöra ai>i^läi,'giiingsiörcls Ijcläckiiing ocli ouigifva 

 det, när det uLsträckes. 



Den märkligaste afvikelse fiiån den uppgifna 

 regeln for niotsvariqliet i länsad mellan hannens 

 femte och sjette abdominal-segmentei-, harhiltills 

 hlitvit observerad blott hos e/i art, HydreUia 

 coTicoIor. Dess sjette segment (Fig. 23, s, s) är 

 ganska kort, och bihanget {b b) blott halfannan 

 gäng längre än sjelfva segmentet. Hela betäck- 

 nings-apparaten är en bland de kortaste inom 

 gruppen, ehuru sjelfva arlen är en bland de 

 största. Men icke desto mindre har femte seg- 

 mentet bet\'^dligt slöne längd än de föregående 

 buk-segmenterna. Men denna afvikelse tjenar sna- 

 rare till en fullständi" föiklarin" af regelns rätta 



o Do 



betydelse, än till vederläggning deraf. Hannens 

 parningslem är nem ligen tlubbelt sa läng som 

 sjette segmentet och bihanget tillsamman, och be- 

 täckes af dem knappt till hälften. Men till er- 

 sättning är parningslemmen omgifven af en svait 

 hinnaktig slida, som med basen ligger under sjette 

 segmentet, men sträcker sig längt framom det- 

 samma till mer än dess dubbla längd. Hos nå- 

 gon annan art af denna griijjj), hai' något spår 

 till en sådan slida icke kunnat iipj)täckas. Den 

 ligger hos Hydr. co//co/o/' infälld mellan femte seg- 

 mentets undre kanter och sträcker sig ända upp 

 om fogningen af det fjerde segmentets. Den kan 

 ej eller observeias f()ir än den derunder gömda 

 parningslemmen frauiträder. Såsom betäckning 

 för denna lem, ersäHer den således sjette seg- 

 mentets otillräckliga längd. Denna afvikelse från 

 regeln är således ganska lärorik, emedan den 

 ådagalägger, att femte segmentets förlängning 

 lämpas efter parningsleumicDs längd. Delta sy- 

 nes då bevisa, att olika förlängning al de bakre 



