109 



lion mellan Jcras liingJ, ulmiiilia de kaiakleri- 

 stiskt vissa grupper, såsom de båda senare grup- 

 perna af Ephjdra (Parjdra och Epipela i grupp- 

 fördelningen), Hjdrelliaj Psilopoi båda grupper 

 och Discomjza. 



T"^ ert ex. 



Då hjessans form hnfvudsakligt bidrager att 

 beslåninia hufvudets, har den ock en särdeles be- 

 tydelse vid de naturliga gruppernas urskiljande. 

 Man måste derföre fasta afseende icke allenast på 

 dess längd och bre(hl, utan i sjainerhet på dess 

 lutning emot ansiglet, emedan rymligheten af huf- 

 vudets öfre del och hela formen af dess framsida 

 deraf beroi'. Hos de fleste Ephydrinae är vertex 

 nästan plan Cphmhisciilusj, hos en och annan 

 grupp böjd bakifrån franiåt ansigtet i en sakta 

 krökning (antice convexus)^ eller brant, så att 

 vertex bildar en »anska trubbiij vinkel mot an- 

 sigtet (apice decUvls). Den olika graden af lut- 

 ning är i synnerhet anmärkningsvärd i giup- 

 pernas och arternas karakteristik. Psilopae ut- 

 märka sig derigcnom; och allramest Discomyza, 

 hvars vertex är så brådstupande, att dess läge 

 löga afviker från sjelfva ansigtets plan. 



I hela familjen har vertex på midlen en stor 

 fläck (macala verticisj j som upptager största de- 

 len af dess yta, baktill nästan af hela hjessans 

 bredd, men fran)åt mot pannan småningom af- 

 smalnande, så att den bildar en triangel med 

 afstympad spets. Endast hos några af dem, som 

 hafva nedstupande vertex, är den ti iangelfurmiga 

 fläcken kortare, och dess spets icke afstympad. 

 På sidorna om denna fläck invid ögonen ligga 

 smala band (dier lineer (Unetv vcrlitis hitercdes ) 



