114 



frän den karakter af antennernas lutning, h vil- 

 ken man tillskrifvit hela familjen; de utmärka 

 sig genom aiitenricE porrectce. Alla arterna af den 

 Meigenska giiippen Ephjdra C, c (PJiilygria i 

 efterföljande gruppfördelning) röja ett närmande 

 till denna riktning af tredje leden, ehuru den 

 egentligen tillhör hlott en och annan af dem; 

 och afvikelsen föranledes af aiidia antennledens 

 mindre utdragna form. Men genom det nu an- 

 föida ådagalägges, h vårföre vi ej antaga antennce 

 declinatce såsom en hestämmande karakter för 

 Ephydrin-familjen. — Seta cnitennarum, ordina- 

 ria har hos alla Ephydrin-arter kortare ellei- län- 

 gre hår i rad på setans rygg, antingen på dess 

 midt eller från basen utefter större delen af hela 

 dess längd. Men hos ett större antal af dem äro 

 håren så korta, att de endast vid stark försto- 

 ring märkas; och seta kan då kallas subnuda. 

 Bar seta i denna bemärkelse hafva de flesta Eplij- 

 drce och grupperna Telmatohia och PhUy^ria af 

 Notiphihi Fall. Då håren äro tydliga, hafva de 

 antingen alla nästan lika län^d , dock så att de 

 mellersta äro något längre, och seta kan i detta 

 fall benämnas pectmata eller radiata radas subce- 

 qualibus ; eller ock hafva strålhåren betydligt 

 större längd vid selans bas och aftaga mot spet- 

 sen, då seta benämnes egentligen radiata radiis 

 basalibus lon^ioribus (Fig. 15). Don senare for- 

 men är karakteristisk för åtskilliga Ephydrin- 

 llockar, Notiphihi Macqu, , Hjdre/ha Macqv. , Psi- 

 lopa och Discoinjza. Deiemot förekonuner seta 

 både radiata radiis siibxc/ualibus och subnuda 

 inom vissa grupper t. ex. centrala gruppen af 

 Ephydra, emedan ingen verklig giäns mellan 

 dem gifves i naturen. Seta hos Eph. aurata (tig. 

 4) kan betraktas såsom en mellanform mellan 



