121 



siiLt fördelad, torde det vara Jiimpligast, att välja 

 eii sudan beteckning af costal-styekeiia, som låter 

 sig aiiväiulas hos alla, med de förändringar för- 

 delningens olikhet anvisar. Mig förekommer det 

 da enklast, att blolt räkna costal-styckena i ord- 

 ning frän vingens bas. Om man då benämner 



stycket från basen till hjelpnervens ändpunkt {ab) 



— segmeTitum priniiun 



— — hjelpnervens till andra long. nervens 



ändpunkt (Jbc) — — secunduni 



— — andra hjng. nervens till den tredjes 



ändpunkt (cd) — — tertium 



— — tredje long. nervens till den fjerdes 



ändpunkt {tik) — — cjuartuni 



sä är proportionen mellan segmejitum secundum 

 och seginentwn tertium nervi costalis en index 

 af andra lons^itudinalnervens länird. Se^rmentum 

 secundum teilio brevius antyder, att andra longi- 

 tudinal-nerven är ganska kort, så att dess änd- 

 punkt faller nästan på midten af vingens fram- 

 kant (fig. 26). Segmentuin secwidum wquans 1. 

 subLuquaJts tertiiiin utmärker att andia longitudi- 

 nal-nerven utgår i costan ungefär dubbelt så långt 

 från vingens bas, som från dess spets (fig. 10, 22), 

 och genom segmejitum secimduui longitiulinetn 

 tertiij duplam , triplanij cjuadruplain cet/iLans, be- 

 tecknas en allt större län^d hos andra longitudi- 

 nal-nerven relativt till vingens längd (jemför iig. 

 \6 och 14, 31 och 32, 35 och 34, o. s. v.) Då 

 andra longitudinal-nervens längd är betydligt olika 

 hos nära beslägtade arter, har denna skiljaktighet 

 ej undfallit de uppmärksammare dipterologerna; 

 Prof. FAr.T.ÉN har anmärkt den vid flera Ephydrin- 

 arter. Men i saknad af någon positiv bestämning, 

 hvarigenom olikheten kunnat åskådligt framställas 



