130 



käiuhi. Det. har löi^a svärii^liel alt iH^sktlfva di; 

 olika targskiflniiigarne hos individer, som falla i 

 samlarens hiiiider. Men här fordras cl t .större tå- 

 lamod för att verkligen utreda arterna. 



Da man ser hnru bestämdt arternas sjelfstän- 

 dighet ant/ydes af deras oföränderlii^a färgteckning, 

 framställer sig ovillkorligt den frågan: finnas icke 

 lasar för färdernas fördelninir, vid h vilka natu- 

 ren är bunden inom de säiskilla grupperna af 

 samma familj, och för lixarje grupp särskilt? 

 Vi finne, att vissa familjer, slägten och deras 

 grupper förråda en viss gemensam typ for arter- 

 nas grundfärg, äfvenså väl som lör deras kropps- 

 form; och vi finne Idudedes, att de teckningar af 

 andra färger, med h vilka kroppen pr jdes, äro 

 inom en sätlan naturlig flock, formade efter ett 

 gemensamt hufvudujönster, modifieiadl hos hvarje 

 art. Ej mintlie än för kropjiens form, gif\es det 

 en temliiien trånat begränsad norm för "lundfär- 

 gen hos 7\ibanus j, Hihira^ Eristalis o. s. v., för 

 formen af fäigteckningarne hos Scaeva_, Tefjhriiis, 

 Drosophila o. s. v. Af ven de lägie grupperna 

 inom sädana större, hafva i färgteckningen en egen, 

 för deras ai ler gemensam karakter. Men skall ve- 

 tenskapen någonsin forma uppfatta de fenomener, 

 i h vilka dessa Ligar uttryckas, framställa dem 

 åskådligt och pä detta sätt göra sjulfva den oför- 

 klarade juilurlagen känd; så kan det åtmijjstone 

 icke ske förr, än familjernas begiepp och arter- 

 nas gruppering inom dem äro genom positiva och 

 af de väsendlliga organerna hämtade kännetecken 

 fixerade. — Inom . Ephjdrin-familjen synes den 

 centrala gruppen af dess centiala sliigle EphydrUy 

 o('ksä halva tillegnat sig alla de hufvudfärger, 

 som förekomma inou) hela familjen; den har ar- 

 ler af grå, grön, gul, svartbrun grundfärg. De 



