138 



leiin-funiicn, i syniicilicl selans bildiiini;, karak- 

 terisera liurviulsakiii^ast gnij)j)eiiia at" lägie ord- 

 iiiiUT. Da ansigis-Lild ningen ledan liar infJylelse 

 na liur\udels lorm (jch således ätven till någon 

 del iir alsedd i begreppet om deji högre gruppen, 

 synes öfveienssläinmelse i panim^^s-i-edskdjjefis 

 form, som anLydes af deras betäckningar, och 

 hvaraf bakki'oj)])ens struktur egentligast beroi*, 

 vara del mest kaiakleristiska för dessa lägre grup- 

 jM'r. Man fnnier också verkligen, att parnings- 

 redska])ens l)etäekningar hos hannen hafva ganska 

 afvikamle bildjiing hos olika gruj)per af saninia 

 geruis, men att inom hvarje ginpp äro de bildade 

 eller samma typ. Deremot har visserligen ansigls- 

 biidninizen erhållit samma modilikation i delarnes 

 inbördes läge och (örliailande inom livar och en 

 grupp, sä att en olikhet i parnings-redskapens 

 betäckningar mots\aras af en olikhet i ansigts- 

 bildningen; men för den senare bibehålles dock 

 samma typ genom alla grupperna i hvart och ett 

 genus. For alt inse sanningen af denna uppgift, 

 jemföre man grupp-karaktererna i eflerföljande 

 uppställning. Det äi- anmärkningsvärdt, att alltså 

 likhet i parnings-redskapen icke framträder såsom 

 bestämmande moment förr än inom en grupp af 

 lägre ordning, hvilket i sjelfva verket betyder, 

 alt äfven här ett intimare ailinitets-föihållande 

 utlrycker sig i den lifsfunktion, af hvilken ar- 

 tens bibehållande beior. 



Här må xaia tillåtet att erinra om ett i det 

 föregående läldt yttrande, att gruj)pei-na af lägre 

 ordning skulle kunna, vid en annan åsigt af sy- 

 stemet, beliaktas såsom Genera; ty sid denna 

 punkt af framslällningen kan meningen derafblifva 

 klar. Wågot godiycke får der vid visst icke med- 

 gilvas. Men da orgimerna för de väsendtligaste 



