so # ) o C # 



HEBENSTRéiT och BoHN dårofver fagt och 

 Ikrifvit, jämfört deras årfarenhet och genom 

 egna öfver 20 gånger repeterade förfök fun- 

 nit, at nyfödde Barns Lungor, fådanes neml. 

 lom hvarken för eller efter födflen gifvit tec- 

 ken til lif eller at de dragit andan , altid 

 lunldt i vatten, de ma hafva varit fkilde frän 

 Hjärtat eller ej, Iiafva varit hela eller fkurne 

 i ftycken. (a) Når de fått ligga qvar i vat- 

 net har det efter 2 eller 3 dagar blifvit grum- 

 ligt och Lungorne, fom fedt hrunrode ut, 

 hade börjat fvålla , pä vattnet upfiego en el- 

 ler annan luftbläfa och det började flinka 5 

 alt detta ökades dageligen och efter 6, 7 

 eller högf^ g dagar, dä vatnet började rutna, 

 hade desfe Lungor, få våJ de hela fom de 

 fönderfkurne, flutit up på vatnet j men når 

 Hjärtat futit faft därvid hade de aldrig före 

 8:de dagen upfiutit. Om desfe Lungor blif- 

 vit med agtfamhet uptagne ur det ftinkande 

 vattnet och lagde i frifkt, rent brunsvatn, 

 hade de iiiTafullt fimmat, men om de aldrig 

 få litet blifvit tryckte eller kramade, hade 

 de ftrax fankit. Når desfe i vatten funkne 

 Lungor blifvit för folhettan utfatte , hade de 

 redan 6:te dagen fiutit upj men om de i 

 fria luften förft fådt rutna och fedan lades i 

 vatten , hade de fållan flutit up före io:de el- 

 ler 



(a) Jåmnf5r hvad i detta ånine famlat år af Ker- 

 »ANDKR Med. Lagf. p. 148-154. 



