# ) o ( # 51 



ler li:te dygnet. De Lungor fom ftrax fim- 

 mat i vatnet hade ftåndigt forblifvit flytande, 

 gifvit fträngare ftank från fig och mycket up- 

 fvålt når de började ruttna j men efter 2t da- 

 gar och ibland ännu fenare aldeles nedfun- 

 kit, hvarefter de aldrig mera flutit up, ån- 

 {kont man låtit dem få ligga hela 7 veckot 

 och dårutofver. Hårutaf drager nu A. den 

 flutfatfen j at emedan desfe Fårfok öfverens- 

 ftåmma med en Jagers , Fabricii och BiixT- 

 löERs årfarefihet och andre Lårde Måns up- 

 gifne tvifvelsmål härigenom låtteligen kunna 

 undanrodjas, vore det hågftfännolikt, at de 

 Forfoken, dår Lungorne fimmat up på det 

 vatnet hvaruti de ruttnat ^ men , då de blif- 

 vit lagde i annat fri/kt vatten j åter funkitj vo- 

 ro icke med behörig agtfamhet anftålte^ u- 

 tan hade Lungorna förmodeligen blifvit kra- 

 made, får hvilket man noga bor ackta fig 5 

 Ty at man icke fådt fe alla ruttna och fim- 

 mande Lungor åter fjunka i vatnet ^ til/krif- 

 ver han endaft den brådfka hvarmed forfo- 

 ken blifvit gjorde, emedan det icke få hän- 

 der, utan då Lungorna åro aldeles förrutt- 

 nade. Den flemagtiga uplosningen år en vär- 

 kan af torruttnelfen , och foljagteligen härrö- 

 ra därifrån alla de omftåndigheter dem Hi;- 

 UER anförer. A. tror dårfore at den Låro- 

 fatfen i Medicina Forenfis flår orubbad; at 

 /immande, fiinkande Lungor aldrig bevifa det 

 Barnet dragit andan , få framt ej profvet, 



D 2 Iker 



