94 # ) o C # 



Snuf-Febren (a) befåkte, åfven denna 

 ort, fom en allmän farfot, och började på 

 famma fått, (om en vanlig Catarrhe. Stun- 

 dom åkom den med mera häftighet i följe 

 med rtygn i broftet, dä bloden efter åder- 

 låtning vifade fig litet inflammerad, men i- 

 bland och allmånnaft af icke annat utfeende 

 ån hos en fri/k, utom något mindre lympba. 

 Farfoten ilconade ingen j den angrep både 

 fåmre och båttre folk. Säkert tecken til bät- 

 tring var då de fjuke antingen började jämt 

 fvettas om nåtterne, och hofta up en ieg 

 hvit Hem, eller då urin fatte et ymnigt mjöl- 

 aktigt ledimentj klagade de fjuke öfver %gn, 

 nyttjades famma Cur, fom i Peripneumonia 

 Catarrhalis. Allmånnaft förekom fjukdomen 

 utan Itygn och hjelptes då med Digeftiver 

 och Diaphoretica. Starka fudorifera gjorde 

 åtminftone i början ingen nytta. 



Med utmärkt nytta har Barn brukat 

 Infuf. H:ae Vioiae Tricoloris emot Rejormar 

 och Skorf. (b) 



En hederlig Ståndsperfon hade i flere 

 år alla Vårtider dragits med torra och klian- 

 de Reformar ( Herpes Serpigo, Sauvagefii ) 

 omkring halfen. För honom ordinerades 

 nåmde Infufum blandat med Mjölk. Efter 

 14 dagar feck han et grufligt utllag, öfver 



hela 



/ 



(a) Se p. 84. 



(b) Se deaiia Veckolkr. Del. i p. 9» 



