232 12 



tvivlsomt om Distinktionen mellem Nyctophus og Lampanyclus kan opretholdes, eller om 

 Grænsen mellem dem ikke under alle Omstændigheder bor flyttes. Jeg mener endvidere, 

 at Gruppernes Antal bør forøges noget. Det forekommer mig, at de ktenoide 

 Scopeler (s. sir.) bør danne en egen Cnderslægl eller Sektion indenfor Scopelus (s. str.) 

 (I)asi/scopehis Gtlir.). Der er kun derved at bemærke, at bos vngre Exemplarer ere Skæl- 

 tornene eller Skæltakkerne lidet udviklede og oversees derfor let; meget unge Exemplarer 

 ville derfor kunne miskjendes. Jeg finder dog Skæltornene tydelige, naar man seer noje 

 til, hos Exemplarer af kun 20"""'s Længde. En skarp Karakter afgiver dette Forhold dog 

 ikke. Hos S. Eissoi ere de øvre og tildels de nedre Skælrækker tydeligt, om end svagt 

 takkede — de andre ikke. 



En anden Forskjel, som jeg vilde tillægge noget mere Vægt end der hidtil er 

 bleven den til Del, er, om Snuden er yderst kort og brat afskaaren, saa al den ikke 

 rager frem over Spidsen af Underkjæven; eller om den er forholdsvis lang, kegledannet og 

 mere eller mindre fremspringende, saaledes at Munden kommer til at ligge under 

 Hovedet, paa dettes Underside. Jeg skal ikke nægte Muligheden af, at der kan være mig 

 ubekjendte Former, som del vilde være mindre let at henføre til den ene eller den anden 

 af disse Kategorier, og at der navulig kan opkomme Tvivl med Hensyn til meget smaa 

 Exemplarer, saaledes som de kun altfor ofte forekomme i de pelagiske Indsamlinger med 

 Slæbenettet; imidlertid har jeg dog kunnet overvinde enhver Tvivl i denne Henseende selv 

 for meget smaa Exemplarers Vedkommende og opstiller derfor indenfor Underslægten 

 Scopelus (s. str.) en Underafdeling [Rhinoscopehts m.), hvis Arter — i en meget frem- 

 trædende Grad — besidde den berørte Ejendommelighed. Som Type kan »S. Coccoi 

 betragtes. 



Derimod er der et andet Forhold, som man kunde formode havde større IJctydning 

 end det i Virkeligheden har, nemlig Tilstedeværelsen af en større eller mindre, skinnende 

 eller metalglinsende I'let paa Haleroden — uden Tvivl et Lysredskab — enten o ven paa, 

 bagved Hudfinncn, eller underneden, mellem Gatfinnen og Halefinnen, eller undertiden 

 begge Steder. Man kunde haabe i Tilstedeværelsen og l'dslrækningen — under I, 2 eller 

 flere Skæl — af disse Organer at faa gode distinktive Karakterer; men det er ikke Til- 

 fældet, og man kan vistnok ikke see andet deri end en periodisk udviklet Ejendomme- 

 lighed. Jeg vil i det følgende faa Lejlighed til at anføre en Del af mine egne Erfaringer, 

 men vil tillige her meddele nogle af dem, som jeg har fundet i Literaturen om denne Sag, 

 eller som jeg har gjort med Hensyn til de europæiske Haves Scopeler. Om Scopelus 

 Rissoi bemærker Giinther «no pearl-coloured spot on the back of tbe tail». Den findes 

 der alligevel, men er af mindre Omfang, synes det, end sædvanligt. Om 5. Benoili der- 

 imod hedder det »most of the specimens have an elliptical, bright, pearl-coloured patch on 

 the back of the tail"; hermed stemmer, at jeg finder den hos 3 af 5 større Exemplarer af 



