23 243 



Scopelns (Rhinoscoiielus) Coccoi Cocco. 



Naar dfl benwrikes, at de :} supraanale. Lyspie Iler danne en stump- 

 vinklet '1' r e k a 11 1 . ] \ at de to c a u d a I e L y s p 1 e 1 1 e r sidde tæt s a m men; at de 

 anale tilsammen danne en Uække paa 10—20, fordelte i 2 r.riipper, den fursle paa 

 ■5 — 8, den anden paa 10^14, adskille ved el lille Mellemrum, hvorover der sidder en 

 enkelt pos te r o - iat e ral l^ysplet, vil denne Art allerede være tilstrækkelig karakteriseret. 

 Jeg' skal dog tiiruje nogle nærmere Oplysninger. Et af de største Exemplarer er 50""° langt; 

 Legemets slnrste Hojde, 11 ','2""", indelioldes altsaa c. 4V3 Gang i Totallængden; Hovedels 

 Længde er en Ubetydelighed mere eller 12""n; øjets Tværmaal 3V2""" {indeholdes altsaa 

 i^j-i Oang i Hovedels Længde); Mnndspalten, der naaer lidt forbi Ojel, har en Længde af 

 8""™ eller ^'a af Hovedels Længde. Der er c. 40 Skad i Sidelinien , og disse Skæl ere 

 smalle og hoje; paa Forkroppen dækkes deres nedre Halvdel af den folgende Række; der 

 er 7 Skæl i Hojden , hvor Kroppen er højest. Straalelallene ere: I). 10, A. 20, P. 14, 

 \ . .S. Paa Hovedet sees de sædvanlige Lys- 

 pletler, en anteorbital (som ilog ikke altid 

 søges med Held) og en opercular; af de 3 

 peklorale sidder den ene over, de lo andre 

 under Bryslfinnerne ; de 5 Ihorakale Par ere 

 paa del nærmeste æquidislante og danne lo 

 næslen parallele, men dog bagtil lidt diver- 

 gerende Rækker, saaledes at Afstanden mellem de to af første Par er mindre end mellem 

 de lo af .ile Par; de 4 venlrale ere ligeledes æquidislante og danne to (larallele Rækker; 

 Afstanden mellem de to af fnrsle Par er mindre end mellem de lo af sidste tliorakale Par. 

 De 3 supraanale danne, som sagt, en stumpvinklet Trekant; den øverste er trykket tæt 

 op under Sidelinien; de andre ere stillede henholdsvis over fjerde venlrale og over Mellem- 

 rummet mellem anden og tredje venlrale'). I den første Afdeling af de anale kan der være 

 G eller 7, sjældnere 5 eller 8; i den anden Afdeling 11, 12, 13, sjældnere 10 eller 14, saa- 

 ledes at det samlede Antal kan variere fra 15 — 20^); naar de ere talrigst, udslettes Mellem- 

 rummel ofte mellem dem og de lo caudale, der sidde tæl sammen ved Halerodens nedre 

 Rand. Den hvide Snude vækker Formodning om , al et Lysorgan muligvis der har sit 

 Sæde^). Hos større Exemplarer vil man i Regelen finde udviklet en iSække guldglinsende 

 Pletter, enten supracaudall, bagved Hudthinen (5—9), under den uparrede Skælrække, 

 som dér dækker Halerodens Ryg, eller infracaudalt , bagved Galfinnen (3 — 6); men jeg 



X 



') Desvæne ere disse Forhold ikke gjeiigivne aldeles nojagtigt paa Skitsen. 



'') Disse Tal angives af Raffaele lil G— 7 + 10— LO. Det sidstnævnte Tal (1.5) liav jeg ikke lundet. 



') Jti-. Raffai^les Beiiiæi-kniiig : »se vi sia nn appaieocliio frontale é dubbio« etc. 



