266 46 



og hvor Foigjællelaagets Eaiid or næsten lige — altsaa nærmest en Nyctophus. Det er dog 

 rimeligt, at den med Rotte repræsenterer eu egen Underslægt. Arten er oprindelig fanget ved 

 Madeira, senere ved Bermudas -Øerne paa 520 og 630 Favne, og i det indiske Hav (188 — 220 

 Favne, Alcock Ann. N. H. VIII. 1891 p. 129.) 



S. antarcticus Gthr. (Report Challeng. Expedit. p. 19(3, pi. LI fig. D), fra de antarktiske 

 Have, jiaa Dybder af 1950 — 1975 Favne, er cii ægte Scopelus (s. str.), der kommer nærmest til 

 S. Jtissoi, da den mangler den posterolaterale Lysplct, meu har en sammenhængende Kække af 

 18 anale. Efter Afbildningen har den en Række Lysplcttcr paa Siderne over do veutrale, som 

 ikke synes at iiasse ind i det sædvanlige Schema; er Afbildningen maaskc ikke aldeles rigtig i 

 dette Punkt? 



.S', indinis Day (Fishes of India, ]il. 118 fig. 2) er en ægte Scopelus af dem, der have 

 en posterolateral Lysplct; at der ikke soes nogen dertil svarende Afbrydelse i Rækken af de anale, 

 er niaaskee Tegnerens F'ejl. Næppe bestemmelig, hvis Original-Exemplaret ikke haves. 



S. Hecluris Gthr. (Ann. Nat. Hist. XVII. 187(5, p. 399).- Der oplyses slet intet om 

 Lysplctternes Fordeling! (Ny-Seland). 



S. parvbnanus (Gthr.) Hutton (Trans. Pr. N. Zeal. Inst. V. p. 269, pi. 15) synes nærmest 

 at være en Ni/ctop/ms, da den har 4 caudale Lyspletter og en skraa Forgjællelaagsrand. De 

 anale Lyspletters Antal er 8 -(- 6. Formodentlig forskjellig fra de af mig behandlede Former. 



S. laacroclur Giinthcr (Gat. Fish. V p. 708). Al Oplysning om Lyspletterno Fordeling 

 mangler. 



S. Veramfi Moreau (Hist. nat. d. Poissons de la Franco, Supplement, p. 92). Jeg nuia 

 indskrænke mig til at henvise til Beskrivelsen. 



S. Heideri Steind. (Sitzungsb. d. k. Akad. d. Wiss. LXXXIII, 1881, S. 401) (Messina) 

 synes i andre Henseender at være en ægte &opelus, men har — omtrent som Neoscopelus — 

 Skællenes Flade tæt besat med fine Smaatænder. Angivelserne om Lyspletterno ere ikke til- 

 strækkelig detaljerede. Synes ikke at være Middelhavets andre Ichthyographer bekjendt. 



a. j)ip-sobolus Alcock (Ann. Nat. Hist. VI. 1890 p. 218, pi. VIII, fig. 3) er endnu kun 

 ufuldstændig kjendt. 



S. pterotus id. ib. p. 217. Oplysninger om Lyspletternes Fordeling gives, men de ero (j 

 ikke aldeles tydelige, og saavidt skjønnes, heller ikke udtømmende. 



S. crenularis (Jord. & Gilb.) (Proc. Unit. St. National Museum. III. p. 274), funden i 

 Maven af en Orcynus germo ved Californien. „Free edges of all the scales crenulate, some of thcm, 

 especially on the back, with the crenulations acute, but without spincs, the scales not being really 

 ctenoid or spinous". Skulde have 6 Par Lyspletter foran Bugfinnerne (?), 6 mellem dem og Gat- 

 finnen og 21 fra dennes Begyndelse til Halefinnen. Synes ikke at falde sammen med nogen af [J"^ 

 mine Arter. • U^' 



.S', namiochir {{j\\h.). (Ibid. XIII. p. 51) „closely resembling M. engrauUs in appearence", ' 

 „yderst almindelig langs med de forenede Staters Stillehavskyst". 4(?) Par Lyspletter foran Bug- 

 finnerne, 7 (?) mellem dem og Gatfinnen, 6—7 + 7 -f 4 anale og caudale. 



S. mexicanus (Gilb.) (ibid.), ogsaa fra Nord-Amerikas Stillehavskyst, ligesom . , i- 



S. protoculus (Gilb.) (ibid.). Mangelen af en bestemt Terminologi for Lyspletterno eller rJlP^ 

 af et bestemt Schema for deres Optælling gjør det ikke muligt at sige noget nærmere om dem, 

 førend der foreligger naturtro Afbildninger af dem. 



