430 22 



kaliforniske Kyst som Arter af Slægten RJumiphobcrij.v (J. '). Days Rhyncldchthjs ornatas 



fra Madras'-) er opstillet paa et IV2" langt Expl., hvis Straale- og Skæltal angives saaledes: 



31 

 I): 12 + 7; A: 'i + 9; ,V: 1 +6; L. I. -f. (Det maa dog være tilladt at tvivle om, at disse 



Angivelser ere aldeles rigtige for Bugflnnernes og anden Rygfinnes Vedkommende.) 

 Exemplaret havde en mørk Plet mellem de 3 første og de 7 sidste Pigslraaler i Rygfinnen, 

 hvis jeg forstaar Beskrivelsen rigtigt. 



Endvidere bør det her nævnes, at Dr. C. B. Klunzinger har i 1870^) beskrevet 

 en 45 Mm. lang Bolocenirum- Avt fra det røde Hav (hvor den angives at være sjælden) 

 under f^ay net H.plati/rhinum; den korte og stumpe Snude og den flade, skjoldagtige Pande, 

 begrænset af en Liste, der gaar fra Snudespidsen til den øvre Øjehulerand''), minde saa 

 meget om EhynclucJitJujv, at den maatte opfattes som en Overgangsform mellem denne og 

 Holocentrum. Aaret efter udtalte Dr. Giinther ogsaa lejlighedsvis'*) den Formodning, 

 at olihijncJdcJithtjs'i inden længe vilde blive vist at være Unger af Holocentrum. Denne For- 

 modning mener jeg at kunne hæve til fuld Vished ved at fore en bestemt Rhynchichlhys- 

 Form tilbage til en bestemt Holocentrum- Arl; dog vilde jeg næppe deraf taget Anledning 

 til at fremdrage Sporgsmaalet om Forholdet mellem disse to Slægter, som efter manges 

 Mening maaske vikle kunne betragtes som afgjort ved denne Giinthers Bemærkning, der- 

 som jeg ikke tillige havde kunnet oplyse noget om de mere afvigende Former, hvormed 

 denne Fiskeslægt træder op paa endnu tidligere Livstrin, altsaa fremstille saa at sige den 

 hele Række af Forandringer eller Forvandlinger, som den gjennemgaar. 



I. Snuden mere eller mindre fremragende: 

 Snuden spids og tresidet: Hhynchkkihys. 

 Snuden hvælvet fortil [Eh. bracliyrhynclius lilkr.) : Slunoberyx. 



Det er mig ikke bekjendt, at Slægten senere er bleven udførligere karakteriseret. Derimod 

 har samme Forf. Aaret efter i samme Selskabsskrift (p. S7) opstillet Slægten Rhamphoberyx , der 

 angives at staa Rhhioberyx meget nær, men at have meget mindre Skæl (34 — 36, f) og hele 

 (o: glatte?) Uostrofrontal-Kjole ; Tornen i Forgjællelaagslijornct lidet udviklet. Snuden er hos Eli. 

 ■poecilopus G. (l'/t — 2^h" lang, Kalifornien) but, men temmelig lang, hos Eh. leucopus Gill (samme 

 Steds fra, Størrelse ikke angivet) noget kortere. Copes -Ehinoberyx chryseus' (-Ichthyology of the 

 Lesser Antilles., »Trans. Arner. Phil. Soc XIV, p. 464) (2'/2", S. Croix), der efter min Mening er 

 Ungen af Myripristis jacobus, kunde vel lige saa godt have været henfart til Rhamphoberyx. 

 Urigtigt opført under Beryx i "Zoological Record-, 1871, p 47. 



Proc. Zool. Soc. 1868, p. 149. Forf. har senere erkjendt den for at være "perhaps the fry of Eolo- 

 cenlrum rubruni' (Fishes of India, p. 170). 



Synopsis der Fische des rothen Meeres, Iste Th. (Verhandl. d. k. k. zool. bot. Ges. Wien. IS70, XX, 

 S. 57 (725)). H. platyrhimm erkjendtes i øvrigt allerede i "Zoul.Rcc.. 1870 (p. 91) af Gunther for 

 kun at være Ungen af en af de andre Arter, der forekomme i det rode Hav. 



Museet har fra Howlands i det stille Hav faaet slige unge Holocentra, der netop ere komne ud 

 over Ehynchichlhys-Siladict (Totallængdc 52 Mm. foruden llalefinnen), d.v. s. hvor Panden har denne 

 karakteristiske flade Skjoldform; men Snuden er her allerede saa forkortet, at den ikke egentlig 

 rager frem foran Munden. 

 I Ann. Mag. Nat. Hist. (4th Ser.) VIII, p. 320. 



