27 



435 



De beskrevne Exemplarcr cre ligesom (ic slorc 

 Unger ng de voxne fra de danske Antiller. 

 Af de 3 Exemplarer, der ligge til Grund for 

 denne Skildring, er det ene, som tidligere aiifort 

 fra Florida-Strædet, det andet fra Atlanterhavet 

 S. O. for Brasilien. 



med en ophøjet Linie af samme Beskadeii- li-eul. Skællenes Aula! (10 — 46) som senere; 

 Ijed paa liver Side af iMidllinien og parallelt ligeledes SIraalernes (I): II -{- 12, A : 4 + 8, 

 med denne. Foruden disse 4 fremspringende V:l+7). Den længste Gatfinnes traale 

 Linier ndgaa 2 korte Skraalinier fra Pyra- er nu ikke længere end den blodstraalede Del 

 midens Spids ned mod Mellemkjævens For- af Finnen; den er omtrent saa lang som Snuden 

 rand. Det rudeformige Nakkeskj old, fra Spidsen til Øjet, indeholdes allsaa 

 der hos den yo\nt I lolocmtrmn er forholds- 8—9 Gange i To tal længden. Ryggen 

 vis lidet, ikke storre end de tilstødende Skæl, er mørkere end hos de noget ældre Unger, 

 er her forholdsvis s tort og forsynet og den forreste pigstraalede Ryg- 

 med en opstaaende Kam, der bagtil finne er aldeles sort'-), 

 danner ligesom en kort Torn eller Spids. 

 Den øvre Gjællelaagstorn giver ikke 

 Forgjællelaagets meget efter; den anden er 

 mindre. Sidelinieskællenes, Skælrækkernes og 

 Straalernes Antal er som hos de større 

 Ungers; den længste Gatfinnestraale 

 er derimod nu forholdsvis kort, dens 

 Længde indeholdes 5V2 — 6 Gange i Total- 

 længden. Rygfinnens sorte Plet gjen- 

 findes uforandret^). 



Kaptajn Andrea har fremdeles paa 68° V. L. og 38° N. I?r. (allsaa i Fortsættelsen 

 af Golfstrømmen, midtvejs mellem Kap Cod og Bermudas-Øerne) fisket en kun 7 Mm. 

 lang lille Fisk, der aabenbart repræsenterer et endnu yngre Udviklingstrin af denne Slægt; 

 om af samme Art^), er vel mindre sandsyidigt. Exemplaret er noget medtaget, og jeg 

 skal derfor indskrænke mig til at bemærke, at Legemsformen paa dette første Udviklings- 

 trin er meget forkortet, men Snuden i den Grad forlænget, forholdsvis, at dens Længde 

 nu næsten er det dobbelte af Øj e tværmaalet; endvidere er Næbspidsen 

 spaltet, saaledes som jeg ogsaa finder det hos enkelte s^man EhynchicJdhi/s (Fig. 7) fra del 

 indiske Hav. Dette er imidlertid ikke en for hele Slægtens spædeste Alderstrin karakteri- 

 stisk Ejendommelighed, thi der foreligger //o/oce?i<?i«n-Unger eller «RhynchichtJvijs« af samme 

 Størrelse, hvor dette ikke er Tilfældet. Hvad der derimod altid bidrager til at give den 

 spæde Holocenirum et paafaldende Udseende, er den stærke Udvikling af Nakk(^- 

 tornen, som paa senere Udviklingstrin enten er aldeles forsvunden eller reducere! til et 

 Rudiment, der let overses. Vel var den afbrudt paa det foreliggende Exemplar fra Atlanter- 

 havet, men det skjonnes dog, navnlig ved at sammenholde det med andre spæde IIolo- 

 ceiitra eller "Rhynchichthyern fra det indiske Hav, at den maa have været lige saa lang 

 som Gjællelaagstornene; disse staa imidlertid langt tilbage for Forgjæ Ile laags tornene, 



B. sogho er Standfisk ved Bermudas-Øerne og er forekommet ved Newport paa Rhode Island 

 (Brown-Goode, Gill). 



56* 



