47 455 



Bi-Ribben eller rettere Hudribber — lange, tynde, traadformise FCnogler, som iidgaa bagud 

 i to Ketniii.ser (op og ned) fra Kropsidernes Midte (der omtrent svarer til Sidelinien), 

 lejrede parallelt i samme Hække, men noget skraal, saaledes at de danne meget spidse 

 Vinkler, de nedre med de ovre. Den øvre Sidelinie, som Cuvier omtaler, mødes med 

 den nedre eller egentlige Sidelinie under en spids Vinkel i det Punkt, hvorfra ogsaa denne 

 udspringer, og som ligger i Linie med de første Uygfinnestraalers Fæste; den kan for- 

 folges bagtil indtil lidt foran den første "piimula spuria« eller i det mindste til lienimod 

 Slutningen af den (pigstraalede) første Rygfinne ')• At Huden er aldeles uden Skæl"), er 

 heller ikke nøjagtigt: foruden at der findes den Skælgruppe bagved Øjnene, som Cuvier om- 

 taler, maa det ikke overses, at Haleroden er næsten fuldstændig beklædt helt rundt med de 

 for saa mange Makrelflske karakteristiske smalle, langstrakte Skæl, og derfra fortsætter Skæl- 

 klædningen sig hos fuldt udvoxne Exemplarer dels et lille Stykke langs med den nedre 

 Sidelinie, dels et langt Stykke langs Fiskens Ryg i el Rælte, der nedadtil begrænses af den 

 øvre Sidelinie. Der er altsaa her noget tilsvarende tilstede til en Del af det saakaldte l>ryst- 

 harnisk («corselel») hos Thunfiskene, naar dette opfattes i sin fulde og virkelige Udstræk- 

 ning. At Ganen er tandløs, er heller ikke rigtigt; der findes paa den bageste Del af 

 hvert Ganeben 3—4 smaa Tænder hos udvoxne Exemplarer, og Poey's Gempt/lus (l'ro- 

 metkeus v. Nealotus) ophidiamis er derfor sikkert ikke andet end en typisk G. serpens. Det 

 er saa meget mindre overflødigt at fremhæve disse Punkter i Gempylernes Dygning, som 

 Slægten endnu i nyere Publikationer bliver urigtig karakteriseret^). Kjævetændernes Antal 



22 



varierer .temmelig stærkt, fra 1.5 eller IG i hver Kjævehælvte til -7 paa hver Side, deri med- 

 regnet de 2 — 3 store forreste i hver Mellemkjæve. Hos vort bedst bevarede, nogenlunde udvoxne 

 Exemplar (70(i Mm.) har jeg fundet P. ugfinnerne dannede af en 7 Mm. lang Pigstraale 



') Den er ikke kommet med paa den GarrcU'ske Anjijdning af en G. se7-pens fra Sand\vic)i-Oornc 

 (Fisc)ie d. SiJdsee, Tab. LXVIII, fig. B). Hos 'Thyrsites iirometheo'ale.t ■• (vel nærmest en Fromellieus 

 for øvrigt) er der ogsaa, efter Beskrivelsen, en dobbelt Sidelinie, men de to Sidelinier forene sig fursl 

 nnder den femte liygjiigslraale, saa at Sidelinien kan beskrives som -kløvet, den ovre Gren lobende 

 nær ved Bygprofilet, tabende sig under den blodstraalede Uel af lijgfinnen, den nedre sænkende sig 

 i en Bue til Midten af Legemets Sider-. Hos Epinmda magislralis Poey (Memor., I, pi. 32, fig. 3) er 

 noget llgneude Tilfældet, med den Forskjel, at den nedre Gren lober temmelig nær ved Bugprofilet, 

 og at den øvre fortsætter sig næsten lige til Halefinnen. Hos andre 'Thyrgitidæ«: Thyrsites atun, 

 lepidopoides, Nesiarchus, Nealotus, Prometheus, findes, efter hvad der foreligger, kun én simpel Side- 

 linie; hos Euvettus skal denne endog mangle eller være utydelig, skjønt tydeligere hos den levende 

 Fisk. Uen øvre Sidelinie gjenfindc vi hos Carangider. 



') •Toutc la peau de ce poisson parait lisse; on ne lui distingue aucune écailles« (Histoire natur. d. 

 Poissons, VIII, p. 210). 



') F. Ex. Andr. Garrett: Fische d. Siidsee, IV (1S75) (Journal d. Mus. Godcffr., IX) (S. IOC): .Kiirper 

 schuppenlos, Bauchflosson bis auf einen kleinen Stachel reducirt; Gaumen ohne Zahne« — hvilket 

 imidlertid altsammen har sin naturlige Grnnd i, at •British Museum« endnu i IS7.^ ikke besad 

 denne Fisk, hvorfor Dr. Giinther aldrig havde været i .Sland til selv at undersoge den. 



