Of) 477 



8,6—8,7 Giinye, hos de største 9 Gange i Hovedets Længde, men Overkjævebeiiet naar 

 stedse omtrent til Ojehulens Bagrand. Halefinnens Væxt synes at være proportional med 

 Legemets almindelige Tilvæxt. Sideliniens Bugter ere ikke altid lige stærkt udprægede. 

 Udenfor "Ilarnisket'i er Legemet skælklædt overalt, dog er dette selvfølgelig tydeligst hos 

 det ældste Exemplar. Det synes, at under Væxten kan forst den sidste, saa den næst- 

 sidste Rygpigstraale sættes til, og at Smaafinnernes Antal forøges — ved successiv Ud- 

 sondring af en eller to Straaler fra Hyg- og Gatlinnen — fra yr t'' yTi- Stribernes Antal 

 og Betning er lidt variabel, men først nævnte altid ringere og sidst nævnte mindre vandret, 

 end det fremstilles paa Se hl eg el 's Afbildning af P. orientalis (Fauna .laponica, pi. Lll); 

 ifølge denne Kilde (p. 99) skulde Brystfinnerne her kun have en Tiendedel af Total- 

 længden (Exemplaret var 18 Tommer, omtrent som f paa nedenstaaende Tabel); Straaletallet 

 var 18 i første Bygfmnc, Smaalinnernes Antal henholdsvis VIII og Vll(?). Jeg maa dog 

 (med Pay, 1. c., p. 253) tiltræde den af Steindachner fremsatte Anskuelse (som ogsaa 

 var Cuvier's), at P. orientalis og rldlemis ere samme Art, og kan henvise til St.s Ytringer 

 derom i "Ichlhyologische Notizen«, VII, S. 25 (Sitzungsber. d. Akad. d. Wiss., LVII, 1868) og 

 i dchthyologische Beitrago, IV, S. 1 1 (I. c, LXXII, 1875). Han fandt Stribernes Antal at 



vexle fra 7—9, liugllnnernes Længde fra 1 : 9^3 til 7^/* i Forhold til Totallængden, IMg- 



VII VIII 



straalernes Antal 17—19, Smaafinnernes -yfrvTj-) altsaa lignende Variationer som de 



af mig fremhævede; Hovedets Længde angives dog hos et li" langt Expl. til kna[i en 



Fjerdedel af Totallængden, o. s. v. Foruden fra Chile besad Steindachner denne Pelamide 



fra Central-Amerikas Vestkyst. Slægtens anden Art, P. sarda^ er kjendt fra Kattegattet 



(tilfældigt) til Nord-Amerika, Brasilien, de kanariske Øer, Middelhavet og Kap, men ikke 



fra det indiske Hav. Hvert af de store Verdenshave har altsaa sin Art. 



Det er allerede antydet, at Scomber unicolor Geoff. (Pelamys bonaparte Fil. & Ver., 

 Thi/nnus peregriuus CoU.) er med Urette bleven henført til Pelamys-SVægiiin. Den afviger 

 fra denne ved første Rygfinnes lavere Straaletal (13) (Pelamys chilensis v. orientalis har 16 — 19, 

 P. sarda 22), ved at have Vomer-Tænder og ved at Hnden udenfor Harnisket er nøgen 

 (skælfri). For denne Slægt kan G i 11' s Orcynopsis træde i Kraft, hvilket Navn for øvrigt 

 vistnok faar til Synonym samme Forfatters Gymnosarda , opstillet paa Thynnus anicoior 

 Bi'ipp. (Pelamys nuda Gthr.). Da der ikke foreligger mig Exemplarer hverken af Bødehavs- 

 Formen eller af den atlantiske (middelhavske) , skal jeg ikke gjenoptage til Forhandling 

 det Spørgsmaal, om man har gjort Ret i at adskille dem som Arter, men kun bemærke, 

 at Kliinzingers .Meddelelse') om Rødehavs-Arten snarere synes al svække end at styrke 

 Troen paa dens Selvstændighed, skjønt der gjøres Rede for visse Forskjelligheder. 



Mine Erfaringer med Hensyn til de andre Thynnider havde gjort mig mistroisk 



') Sjnopsis der Fische tics Hdthcii Meeies, 11, .S. ■543 (Verliandel. d. zoolog, bolaii. Ges. Wien. XXI). 



