(80 



saafremt disse Former ellers ere forskjellige, hvad jeg meget betvivler. Af de to af 

 Giirither ("Fische d. Stidseeni publicerede Skitser stemmer Parkinson's bedre end 

 Garrett s med hvad der lier foreligger mig, særligt i Henseende til Halefinnens og 

 Hovedets Form, det skjulte Overkjæveben (dette er tværtimod synligt paa G. s); derimod 

 stemmer Sideliniernes Lob paa Andrea' s Skitse bedre med Garrett' s Figur. Soland er' s 

 Exeniplar var 4 Fod, Garrett's 3, men denne ringe Forskjel synes ikke at kunne forklare 

 Afbildningernes Afvigelser fra hinanden; disse ligge snarere, som Gi'inther antyder, i de 

 Omstændigheder, under hvilke de ere blevne til. Da vore Søfarende (Hygom og Andrea) 

 have harpuneret slige Fiske 5 — 6 Gange i det mindste, er det paafaldende, al de — efter 

 Giinthers Sigende — ikke ere repræsenterede i nogen anden Samling og overhovedel 

 tidligere kun skulde være iagttagne ved 3 Lejligheder, alle 3 Gange i det stille Hav: paa 

 Cook's første Kejse (1769) i Poumotu-Arkipelaget, ved Loo-Choo-Øerne 1827 (C. sara, 

 IJcechey's Reise) og nu senest, 300 (eng.) Mil Nord for Harveys 0. Der kjendes imidlertid 

 en meget nærstaaende Form fra Atlanterhavet, ved Antillerne: Poey's C. petus, der er de 

 cubanske Fiskere bekjendl under Navnet «Peto», ja endog efter Poey's Sigende skal være 

 almindelig der ved ØenM; han undrer sig ogsaa over, at denne ved sin Størrelse, sin 

 Tandform og sin lille Halefinne udmærkede Art endnu kan være ubekjendl; den kan efter 

 hans Sigende blive 5 Fod lang og naa en Vægt af 90 eller endog af 150 fl. Han be- 

 skriver den efter et 1300 Mm. (lidt over 4 Fod) langt Exeniplar og angiver Højden til '-/la. 

 Hovedets Længde til V4 af Totallængden, Øjets Tværmaal til '/s af Hovedels Længde (vore 

 Kxemplarer vise omtrent det samme Forhold); Overkjævebenet angives at naa næsten til 

 Øjehulens Forrand, hvilket maa forstaas om den synlige Uel alene. Rygpigstraalemes 

 Antal angives kun til 23, senere dog til 25°) (hos C. Solandri 26), og Gjællerne beskrives 

 «;i lames doubles et réticulées«. Striberne omtales ikke; derimod hedder det i «Reperlorio» 

 om Ungerne: dlos jovenes tienen el cuerpo cubierto de fajas anchas longitudinales«, og i 

 "Proc. Un. St. Nat. Mus.", 1879, p. 5: »In speciniens of less Ihan 3 feet the body is covered 

 willi vortical bands of a vilreous lustre (glacées)«. Da vore Exemplarer ere fra Atlanterhavet 

 — et af dem endog fra »Gamle l$ahama-I\anal», altsaa ikke langt fra Cuba, — ligger det 

 meget nær al identificere vore Søfarendes «l5arracotler» med Poey's C. petus, men paa den 

 anden Side synes mig Overensstemmelsen med C'. Solandri — saa vidt Kjendskabet til begge 

 Parter gaar — at være stor nok til at retfærdiggjøre Henførelsen til denne ældre Art. Fremtidige 

 Erfaringer maa afgjøre, om Atlanterhavets og Stille Havets Art er den samme, men Sand- 

 synligheden er i højeste Grad for det, efter Analogierne. Rygpigstraalernes Antal er ikke op- 

 lyst hos de Exemplarer, hvoraf vore Hoveder o. s. v. ere tagne. Til Slutning maa jeg endnu 

 gjøre opmærksom paa, al denne Afanthocybhim petus eller Solandri uden Tvivl er identisk med 



') Memorias, II, p. 234. Det hedder dog i »Reperlorio", II, p. :3G3: »rin rs cnmnn" 

 ^) Proc. Un. St. NMt. Miks., 1879, p. .'i. 



