500 92 



almindeligste Ai'l: U. Kajii; og til Itu! s i det mindste turde det samme vel gjækle om de 

 af andre Forfattere omtalte Former. Hvordan det nu end hermed monne forholde sig, er 

 og bliver Hovedsagen den, at Slægten Taracles samt Arterne T. asper, orcini ogdicssumieri 

 stryges af Systemet^), og at man erkjender, at de her sammenstillede Former danne en 

 sammenhængende Udviklingsrække, selv om der i Ivjæden skulde være Indkommet Led af 

 liere Arter, hvad jeg dog, som sagt, ikke har fundet tilstrækkelig Grund til at formode. 



Det staar tilbage at omtale denne Rækkes yngste Led. Af de i Fiskemaver fundne 

 7?mma-Unger ere de mindste 2 — 2 6 Mm. lange, men de ere 1 øvrigt kun lidet for- 

 skjellige fra de ovenfor beskrevne ; Højden er en Ubetydelighed mere end den halve Total- 

 længde, Øjets Tværmaal over Va af Hovedets Længde, Haleflnnen mindre dybt kløvet. Bug- 

 finnerne længere; de naa nu lidt ind paa Gatflnnen og give ikke Drystflnnerne meget efter 

 i Længde. — De hidtil omtalte Brama-Hnger have alle, som anført, været tagne i Maven af 

 Højsofiske'-); men Museet har desuden 4 endnu mindre (1 1 — 14 Mm.), der ere fiskede med 

 Slæbenettet af Kapt. Andrea, de to paa 8° S. lir. og 13°20'V.L., de to paa 7° 6' S. Br. 

 og 11°30'V. L. Det viser sig altsaa her som i adskillige lignende Tilfælde: de alleryngste 

 Udviklingstrin komme i det mindste af og til (naar Havet er i mindre stærk Bevægelse 

 og vel især om Natten) op til Overfladen — maaske ere de fødte til Verden der; de noget 

 ældre søge dybere ned, og har man ingen andre Midler til at fange dem der, kan man 

 underliden finde dem i de større Fiske, der gaa derned for at furagere. Som fuldt udvoxne 

 ere de endelig rene DybvandsDske. — Hvad der fornemmelig udmærker Brama'eme paa dette 

 spædeste Udviklingstrin (Tab. IV, flg. 2), er Legemets (Hovedets og Kroppens) temmelig regel- 

 mæssigt ovale eller pæreformige Omrids, hvis Højde forholder sig til dets Længde som 1:2; 

 det er fortil forholdsvis tykt og derfor mindre sammentrykt end senere; Øjets Tværmaal er 

 over -/s af Hovedets Længde; Forgjællelaagstornene tydelige; ogsaa Undergjællelaaget er fint 

 takket; Ryg- og Gatfinnen forholdsvis høje, især paa Midten, saa al de midterste Slraaler 

 naa næsten til de forreste korte Halefinnestraaler, lavere fortil og bagtil ; Brystfinnerne ere 

 forholdsvis brede, stillede aldeles lodret, deres Længde ^h af Totallængden; Bugfinnerne 

 ere ikke meget kortere og naa el lille Stykke ind paa Gatfinnen; Halefinnen forholdsvis kort, 

 ikke kløftet i udspilet Tilstand. Skællenes Beskaffenhed er den samme som senere. De 

 Straaletal, jeg har fundet, ere: D: 33 — 34; A: 27 — 28; P: 18. Sølvfarven er endnu ikke 



lin ny Slægt af denne Gruppe, der paa en Maade vil indtage den ved Redulvtionen af Taractes ledig 

 blevne Plads, er beskrevt-n af llilgendorf under Navn af CentroiiIioliH Veterd (Ira Enosinia, Japan). 

 (Se S. b. Ges. naturf. Fr. Derlin 1878.) Den staar vistnok Pteradis nær, men afviger ved Mundens 

 mere lodrette Hetning, ved Mangelen af Gane- og Vomertænder samt ved at Uygfinneo begynder 

 noget længere tilbage. 

 Maven af en .tiarracuda. 6° S. Br , 31° V. L. (llygom, 1859). 



— - - .Doirin. 1°10' N.Br., 29° 10' V. L. (Andrea, 1866). 



— - - .AIbacora» S° N. Ur., 24° V. L. (Hygom, 1862). 



