99 607 



Fangarme og øvrige udstrakte Organer omspændte Rum. Det selvsamme er Tilfældet med 

 Nomeus gronovii, i Selskab med hvilken Naim-atcs-Dngeme derfor stundom ere fiskede, og, 

 hvis jeg har opfattet Sagen rigtigt, er det fornemmelig under disse Omstændigheder, at 

 man overhovedet har Lejlighed til at fange og iagttage Nomeus'en , især vel dens yngre 

 Former; tilsyneladende gaa de og nappe i Blæregoplens Arme, maaske af lignende Grunde som 

 Torskeynglen (if. Sars) i »iManætensn. Det er dog om enkelte Exemplarcr af i\o??i««-Unger 

 (ligesom om enkelte Cort/phæna-VugeT) bemærket, at de ere tagne mellem drivende Tang. 

 Da der er saa stor Lighed i Levemaade mellem Nomens gronovii og i al Fald de yngre 

 Lodsflske, synes der mig næsten at være Grund til at undres over, at denne Fiskeart 

 ikke har et lignende forbigaaende Udstyr med Torne som yngre. Sagen er maaske den, 

 at det forsvinder, medens de endnu ere meget smaa, i Overensstemmelse med den ringe 

 Størrelse, som denne Fisk overhovedet naar. Jeg kan i det hele ikke opdage andre For- 

 skjelligheder mellem ældre og yngre Nomei, end at Legemsformen hos de yngre er mere 

 kort (Højdeu forholder sig til Længden som 1 : 3,4), hos de voxne mere langstrakt (1 : 4,2), 

 og at Tegningen, som oprindelig har Karakteren af nogle faa morke Tværbaand paa sølv- 

 blank Bund, senere opløser sig i store, temmelig uregelmæssig fordelte Pletter. Nomeus 

 gronovii synes i øvrigt at være en af de mest udbredte og talrigste pelagiske Smaafiske; 

 de til Museet indsamlede Individers Antal overstiger et hundrede. 



Slægten Porthmeus CV. anser Giintheri) for at være Ungdomsformen af Cliori- 

 nemus, som Nauclerus af Naucraies. Den samme Anskuelse er tidligere udtalt af Gill-); 

 om den er nærmere begrundet i nogen af denne Forfatters mange ichthyologiske Bidrag, 

 er mig ubekjendt. Der kan imidlertid ikke være nogen Tvivl om, at den er urigtig. Jeg 

 har for mig et (til Halefinnens Kloft) 74 Mm. langt Exemplar fra Guinea (hjemført af Prof. 

 Prosch) af P. argenteus Blkr., og finder det saa forskjelligt fra unge Exemplarer af 

 Chorinemiis occidentalis og Cli. hjsan af 84 og 78 Mm. s Længde, at der slet ikke bliver 

 Rum for den Mulighed, at Porthmeus kunde være en Ungdomsform af Clwrinemus. Ingen 

 Chorinemiis- Arl (jeg har kunnet undersøge 8) har det mærkelige stærkt bugtede Forløb af 

 Sidelinien, som udmærker P. argenteus, og hos denne have Gat- og Rygfinnen ydermere 

 en BeskafTenhed, der slet ikke lader sig føre tilbage til Chorinemernes. De Forskjelligheder, 

 som lade sig udpege mellem den foreliggende Porthmeus argenteus og Beskrivelsen i 

 "Histoire naturelle des Poissons« (VIII, p. 258 — 61., pL 264, fig. 2) ere, i det mindste for 



Naucrates ducior: 34° N. I5r. til 4° S. Br. og fra 39— 3'/2° V, L. fra Greenwich, samt 

 31— 35° 30' S. Br. og 47— 29° 30' 0. L. 



Nomeus gronovii: 22° N. Br. til 15° S. Br. og fra 41 — 6° V. L. fra Greenwich, samt 

 16-17° N. Br. og 115— 115° 20' O. L. 

 ') Aiidr. GarreU, -Fisclie der Sudsee«, V, S. 13S. 

 ') Proc. Acad. Philad., 1863, p. 167. 



64* 



