109 517 



Pleltcr, oy der ga;ir ligesom ini iiinrk Skygge liuii ovur de tlesle al' Finnerne, navnlig inod 

 deres Hund. 



At' de beskrevne Former kommer Fs. icticurus med sin regelmæssige, elliptiske 

 Legemsform og forholdsvis lange nuglinner, der naa til begyndelsen af Galfinnen, vel 

 nærmest til den ovenfor beskrevne Form, men Forskjelleu i llygfinnestraalerne Antal (;58 

 hos Ps. leucurus) er altfor stort til at der kan være Tale om Identitet. Imidlertid kjender 

 jeg Mellemformer: et Par i Atlanterhavet (48° N. Br., 40° V. L. og 33° 40' N. Ur., 72°4ti' V. L.) 

 fiskede Unger (25 — 32 Mm.) ere noget mere langstrakte (1 : 2'-/3), have mindre huje 

 Finner, Pletterne ere ikke indskrænkede til Hyggen, og Straalctallet er noget mindre 

 (I): 11 — 12.1.30; A: 3.30), men dog, for Rygfinnens Vedkommende, endnu noget 

 højere end hos Fs. leucurus, med hvilken de ogsaa stemme ved de forlængede Bug- 

 finner. Efter min øvrige Erfaring er Straaletallet hos denne Slægt ikke underkastet 

 store Variationer, og jeg er derfor utilbnjelig til at slaa disse Former sammen. — 

 Tre paa »Galatheasu Jordomsejling den Ilte og 18de Juni 1846 fiskede smaa Psener 

 (de større 36 Mm., Haleflnnen medregnet) synes ligeledes at antyde en ukjendt Art. Højden 

 (18 Mm.) er netop det halve af Totallængden ; Formen nærmer sig saaledes meget til del 

 kredsrunde. Ryg- og Gatfinnen ere temmelig høje , først nævnte skællet ved Grunden, 

 sidst nævnte næsten i sin halve Højde; Bugfinnerne ere temmelig lange, naa et godt Stykke 

 ind paa Gatfinnen. Straaletallet : D: 11.1 20; A: 2.21. Øjet er temmelig stort (4 Mm.); 

 Overkjævebenet ender under Pupillens Forrand. Sideliniim ligger liojt som hos Slægtens 

 andre Arter, men Skællene ere, for Fiske af saa ringe Størrelse, paafaldende store og vel 

 udviklede, hvoraf jeg slutter, at denne Form er sin endelige Skikkelse forholdsvis nær, og 

 at det er en af Slægtens mindre Arter. — Indtil videre maa disse to Arter henstaa som 

 ubestemte. 



2. Fsenes cyanophrys C.N. jun. [multiradiatas Gthr.). flos de større Exemplarer 

 (72 — 87 Mm.) af denne Form — som i øvrigt foreligger i cl slorre Antal Exemplarer fra 

 forskjcllige Steder af Atlanterhavet, fra 23" 45' N. Br. til 8° S. Br. og fra 14° 20' V. L. til 

 81° 40' V. L.; desuden fra Martinik og fra Jamaieas Nordkyst; den hører til de Fiske, der 

 holde sig til Sargasso-Tangen og blive fiskede med den — er Formen sanimenlrykl, regel- 

 mæssig oval; Højden indeholdes ikke 3 Gange (1 : 2,7 ii 2,8) i Totallængden; Hovedets 

 Længde er omtrent en Fjerdedel af samme eller noget mindre ; Øjets Tværmaal lidt uver 

 eller under en Tredjedel af Hovedets Længde, Snudens '-/a af Ojets Tværmaal. Ta'uderue 

 i begge Kjæver ere — i Modsætning til P. peUucidvs og maculatus — fine, krogede og 

 sidde spredte; en enkelt Tand ses undertiden paa Plovbenel. Overkjævebenet ender under 

 Øjehulens Forrand. Sidelinien ligger højt og kan forfølges næsten til Flalefinnen. Skællene 

 dække en stor Del af de uparrede Finner. Brystfinnerne ere ikke lidt slorre end Bug- 

 finnerne, som strække sig hen til eller hen imod Galfinnen; bagved Bugfinnerne er der en 



