113 521 



fint, men skarpt tandede Rande. Det er Palinuricliilujs eller Pammelas perciformU (Mitch.)'). 

 Første Rygfinne er lav, Halefinnen kun lidet indskaaren. Brystfinnerne korte, ikke længere end 

 Bugfinnerne, Sidelinien har et noget lavere Leje end hos Fsenes, men naar heller ikke her 

 til Halefinnen. Tænderne sidde i enkelt Række, men ikke tæt sluttede; Gjællelaagsgjælle er 

 tilstede ; 7 Gjællehudstraaler. Hovedets nøgne Hud er tæt opfyldt at' Porer. Alt andet er 

 Psenes-agiigt Straaletallet finder jeg at være: D: 7.1. 20; A: 2.1.17. Arten kan blive 

 12 Tommer lang (Museets Exemplar er 8). Denne Fisk skal forekomme ^af og til« ved New 

 York, "temmelig hyppigt« ved Massachusetts, hvor Fiskerne have Navne til den; den følger 

 Skibene (ligesom Lodsflsken), ledsager dem stundom i større Antal lige ind i Havnene, 

 holder sig til Drivtræ eller flydende Tonder (der er altid nok at faa at leve af paa slige 

 Ting) og besøger undertiden Havnepælene. Hvis Gjællelaagsbenenes Takker først uddannes 

 sent, kunde jeg tænke mig, at dens Unger ogsaa kunde blive henførte til Slægten Psenes; 

 men jeg tror dog ikke, at delte kan gjælde nogen af de beskrevne Psencs-Former , i alt 

 Fald ikke nogen af dem , der have foreligget mig. Nære Slægtninge synes Psenes og 

 Palinuriclithijs i alle Fald at være. 



Forklaring til Afbildningen. 



Tali. V, Fig. 2. Et af Musecis stursle Exemplarer af Psenes maculalus Lik. i naturlig Størrelse; muligvis 

 Ungiiomsform af Cuhiceps capensis eller Navarchus sulcatus eller eu iiærslaaende Form. 



11. Siromateus, Apolectus; Schedophilus ; Trachynotus ; Micropieryx; Seriola. 



(Tab. II, fig. 9; Tab. III, fig. 16, Tab. IV, lig. 7-11.) 



Det er bekjendt, at Ungerne af Slægten Stromateus ofte frembyde saa store For- 

 skjelligheder fra de udvoxne Fiske, at de ere blevne opstillede som særegne Arter, og at 

 det navnlig oftere er Tilfældet, at Ryg- og GatCnnens forreste Pigstraaler og de foran dem 

 siddende Straalebærere hos Ungerne rage frem af Huden som en Række skarpe, til Dels 

 sav- eller øxedannede Forlængelser, men at disse Dannelser senere tabe sig eller overvoxes 

 og fuldstændig skjules af Huden. Saaledes er Ungen ai Str. argenteus Euphr. {candidus C.\.) 

 bleven opstillet som egen Art {S. securifer C. V.); Ungen af S. alepidotus (Lin.) (Gardenii 



') Cfr. Storer, Hislory of the Cshes of Massachusetts. Memoirs of tlic Americau Academy of Arts and 

 Sciences. New Ser., V, 1, p. 152, pl.XIII, Og. 3. 



Vidensk. Selsk. Skr., 5. Række, uaturvidcnsk. og matli. Afd. XII. 6. g5 



