526 118 



svage, i deres Bevægelser rimeligvis lidet hurtige Dyr som Hojsofiske, der sky del 

 stærke Sollys og derfor kun komme til Overfladen om Natten eller ved overtrukken Himmel, 

 Ungerne mere end de voxne. Der kjendes formentlig 4 Arter af denne Slægt: 



1) Sch. medusophagus Cocco, forst kjendt fra Middelhavet, men senere fanget i aaben Sø 

 i Atlanterhavet; Giinther har endog faaet et F/4" langt Exemplar fra Samoa. 

 Bonaparte's var 6 Tommer langt, Cocco's 8" 4'"; Steindachner fik ved Spaniens 

 Østkyst to Exemplarer af 4^/4 og 7^/2 Tommes Længde. Straaletallet: D: 42—47; 

 A: 28-29. D: 35—47; A: 31 (Steind.). 



2) CriusBerthelotiiNs\. (S.BotteriUQck.) (D: 38; A: 25. D: 36; A: 23, Steind.), kjendt 

 fra Madera, Barcelona og Dalmatien. 



3) S. maculaius Gthr. (D: 36 — 38; A: 27), opstillet paa to Tommer lange Exemplarer 

 fra China-Søen; senere beskreven fra Sydhavet (= S. inarmoi'atusM'aQV, if. «Zool. Rec.», 

 1867, p. 163). 



4) S. elongatus Mms. (Proc. Zool. Soc. 1862), fra Madera (D:39, A:24; Størrelse 14'/io"). 



1 Betragtning af, at saa mange Arter allerede ere kjendle , har det undret mig 

 noget i Museets pelagiske Indsamlinger kun at træffe en eneste; paa de Exemplarer, som 

 jeg har underkastet en nøjere Tælling, har jeg fundet 44 — 49 Straaler i Rygfinnen og 

 30 — 31 i Gatfinneu, hvilket kræver deres Henførelse til S. medusophagus \ de ere rigtignok 

 ogsaa alle fra et forholdsvis snævert begrænset Distrikt af Atlanterhavet, skjønt fra 10 for- 

 skjellige Steder indenfor dette: mellem 46° og 34° N. Br. og mellem 33° og 21° V. L. fra 

 Grwch. For øvrigt skal jeg lade det henstaa udroftet og uafgjort, om en yderligere Re- 

 duktion ikke vil finde Stod mellem de 3 andre Arter, hvis Straaletal er indbyrdes saa lidet 

 afvigende. — Kun et af Museets Exemplarer kan betragtes som udvoxet: det har en Længde 

 af 8V2 Tomme, hvoraf Højden er rigelig en Tredjedel, Hovedets Længde en Femtedel. Det 

 har ikke alene lange Pigge i Randen af Præoperciihim, men tillige langs med Randen af 

 Iiiteroperculum. Bugfinnerne og Brystfinnerne naa ikke med deres Spidser til Gattet. Farve- 

 tegningen har haht Karakteren af Pletter, halvt af Længdestriber paa en noget mørkere 

 Grund. Mindre Exemplarer (SVs — IV2") have i Almindelighed en mindre langstrakt Form; 

 Højden indeholdes f. Ex. 2^2 eller 2V3 Gang i Totallængden; dog træfles ogsaa blandt dem 

 Individer, hvor Højden ikke er en Tredjedel af Totallængden. Øjet er selvfølgelig større; 

 Gjællelaagets Pigge mindre fremtrædende eller udprægede; Ryg- og Gatfinnen højere, 

 især bagtil, deres længste Straaler saa lange som Hovedet er højt over øjnene; Bryst- og 

 Bugfinner naa til Gatfinnen, de sidst nævnte endog lidt ind paa denne, og Halefinnen er 

 afrundet, uden Spor til Indsnit. Der er e. 5 Rækker brune Pletter af lidt forskjellig Stør- 

 relse, paa lysere Grund, foruden dem paa de uparrede Finner, men hos yngre Exemplarer 

 kan denne Tegning være temmelig utydehg. — Hvor ubetydelige disse Aldersforskjellig- 

 heder end ere, bør de dog noteres, for ikke at foranledige Opstillingen af uholdbare Arter 

 (Jfr. Tab. II, fig. 9). 



