131 539 



af (le samme Arier, sauledes al eiilivcr al' disse har et BkpJiari^- (Gallich(hi/s-), el Sci/ris- 

 og et /:^?j?«'s-Stadiiim. Men denne Sammenhæng oversaa C u vi er, til Dels fordi han ikke 

 af alle Arterne kjendle alle tre Stadier; i Stedet for at sammenknytte Formerne paa langs, 

 sammenknyttede han dem paa tværs; det er den gamle Forvexling af «Analogi» og 

 "Affinitet", som indtræder saa let paa Undersøgelsens første Trin, der nu møder os i en 

 ny Skikkelse. Hen rette Sammenhæng er i Hovedsagen allerede paavist af Gunther, 

 skjønt denne Forfatter ikke fremhæver det ndviklingshistoriske Moment; men lian har vist- 

 nok heller ikke af alle Arterne kjendt de ældre Former, og Arternes Reduktion kan derfor 

 føres noget videre end han har gjort det. For de 3 eller 4 Arter, som blive tilbage: 

 ciliaris Bl. (indisk), crinitus Mitch. (vestindisk), alexandrinus Cuv. (middelhavsk og vestafri- 

 kansk) og gallus L. (indisk), foreslaar jeg at beholde Slægtsnavnet GalUclithys; de afvige fra 

 Caranxcvne. for det forste ved at de ere nøgne, uden Skæl; saadanne optræde, bortset 

 fra Sideliniens lidet udviklede Pansring I dens sidste Del, kun paa Haleroden — med 

 mindre de muligvis komme frem ogsaa paa andre Steder hos meget gamle Exemplarer, 

 større end dem, jeg har undersøgt. Den anden Karakler er, at første Rygfinnes Pigstraaler 

 ere smaa, uden forbindende Finnehud, hos Ungerne, helt forsvundne hos de udvoxne. 

 Under Væxten omdannes Legemsformen, der altid er meget sammentrykt, aldeles, forandres 

 fra en meget kort og høj til en mere langstrakt, men stedse forunderlig kantet; de lange 

 Iraadformige Forlængelser af de forste Straalcr i anden Rygfinne og Gatfinnnen, som ud- 

 mærke det forste og andet Udviklingstrin, holde sig længere end Hugfinnernes, der allerede 

 ere forkortede paa det saakaldte <Scym- Stadium; men de ende altid med at forsvinde 

 (/Tynms-Stadiet) ligesom disse. 



Hvad jeg her nærmere vil oplyse, er dels, at « H>/nnis goreetisis« Cuv., som endnu 

 ikke er inddraget M, er den ældre Form af GalUcldhys ægyptiacus (Scyris alexandrinus); dels 

 at den indiske G. ciliaris og den vestindiske G. crinitus slaa hinanden saa nær, at det 

 bliver tvivlsomt, om man kan holde dem ude fra hinanden. De virkelige Artsforskjellig- 

 heder indenfor denne karakteristiske lille Gruppe, som danner Overgangen fra Caranx til 

 Selene [Argyreiosus, Vo7ner), ere især udprægede i Straaletallene og i Øjets Størrelse i Forhold 

 til Suborbitalknoglen. For nærmere at oplyse dette maa jeg imidlertid for hver enkelt Art 

 gjøre Rede for, hvad der hidtil er oplyst eller nu kan oplyses om dens fremskridende 

 Formforandringer. 



Af de Arter, hos hvilke Siraaletalsformlen er D: (6) . 1 . 19; A: (2) . 1 . 16, er Gal- 



'} Allerede hos Bleeker (Notiees Ichlhyologiques, !. c, p. 138, 1862) finder jeg dog den Bemærkning: 

 ■ d'aprés ce qui est dit du S7jn7us goreensis , il parait que ee poisson n'est qu'un individu åge 

 d'une espécc de Carangoules , comme le Scyris indica CV. n'est. que letat adulte du Carangoides 

 gallus BIkr. (Zeus gallus L.)«. Bleeker havde visselig Ret heri, og det vilde ikke været ham van- 

 skeligt at udpege den Art, hvortil 'Ilynnis goreensis' i Konsekvens heraf maattc henføres. 



6S' 



