133 541 



yni,'slL' l'orm [Gallicldhi/s ay/jptiaciDi) ufter ExL'niiilai'ei' uf 1 — 2 Tuniiners Længde fra Alux- 

 antlria (Museet besidder ganske lignende, men daarligt bevarede, samme Steds fra). Straaletal: 

 O: (7?) 6.1.20; A: 2.1.18; henholdsvis de 4 og 3 forste Ledstraaler forlængede og 

 ragende langt nd over Ilaleflnnen; de 3 forste Bugfmnestraaler ligeledes stærkt forlængede; 

 nryslfuinerne korte, afrundede; Hojden lig Legemets Længde, Halefiunen fraregnet; fem 

 morkere Baand ned over Siderne af Hoved og Krop. At denne Form ikke er artsforskjellig 

 fra » Scyris alexandrina« Cuv., er allerede anerkjendt af Giinther; Cuvier's Exemplar 

 var 10" langt, Højden netop det halve af Totallængden; Straaletallet: D: 2 — 3.1.22; 

 A: O . 1 . 19; de 6 første Ledstraaler i Rygfinnen og de første i Galfuinen haarformigt for- 

 længede; Bugflnnerne forkortede som hos den udvoxne G. gallus. Hos et 7" langt 

 Exemplar fra Gorea (Vestafrika) angives Straaletallet til D: 1.21; A: 2.1.18; "British 

 Museum« har ligeledes faaet denne Torm fra Vestafrika (Straaletal: D: 5.1.21; A: 0.1.19). 

 Der kan ikke være Tvivl om, at Cuvier's « Hijnnis goreensisn (pi. 2.57) er den fuldt ud- 

 voxne (24—20") Fisk af samme Art: Straaletallet er det samme (D: 0.1.22; A: 0.1.19), 

 men Formen er bleven mere langstrakt (l:2*/2), Bugfinnerue forkortede, alle Straalefor- 

 længelser bortfaldne, saa at kun den forreste Del af Byg- og Gatllnnen hæver sig lidt til 

 Vejrs som hos saa mange (?am7iÆ-Arter ; saaledes forholdt det sig jo netop ogsaa med 

 den fuldt udvoxne G. gallus. Ryg- og Gatpigstraalerne ere selvfølgelig rent forsvundne; 

 Brystfinnen er derimod bleven lang og segldannet som hos saa mange andre Carangidcr i 

 fuldt udviklet Tilstand. At der hos den udvoxne Fisk tælles tiere Panserplader paa Side- 

 liniens Haledel end hos de yngre (3 — 4) er ogsaa let forstaaeligl M. Udviklingen er saaledes 

 aldeles parallel med den hos G. gallus. At Gatfinnen hos «//. goreensis« udspringer saa 

 langt fremme, foran Rygfinnen, som Cuvier's Figur viser det, kunde formodes at være 

 mindre rigtigt (Poey, Repertorio, II, p. 535), da det ikke er Tilfældet hos andre Arter; men 

 det samme er jo netop Tilfældet hos «GaU. ægyptiacus«, og dette Forhold er saaledes vist- 

 nok tværtimod betegnende for Arten. 



Af en tredje Art, indisk som G. gallus og med samme Straaletal som denne 

 (1): 6.1.19; A: 2.1.16), men let kjendelig fra den ved at Øjets Tværmaal er lig med 

 eller større end Suborbitale, ere de yngre Stadier beskrevne som ZeusciliarisBl., Blcpharis 

 indicus Cuv. (5") og Blepharis fasciaius Riipp. (5"). Man gjenfinder her den korte Legems- 

 form, de forlængede Straaler i Ryg-, Gat- og Bugfinnerne, de korte (6 og 2) Pigslraaler 

 foran anden Rygfinne og Gatfinnen, de korte Brystfinner og de mere eller mindre tydelige 

 Farvebaand tværs over Ryggen ligesom hos de yngste Led af de to andre GalHcIdhys-Avtev. 

 Ved at sammenligne Afbildningerne vil man dog se, at Riippell's (1. c, pi. XXXIII, flg. 2) 

 har Bugflnnerne noget forkortede og Brystfinnerne noget forlængede i Forhold til Cuvier's, 

 den er med andre Ord noget ældre eller mere fremskreden i sin Udvikling. Schlegel's 

 (Fauna Japonica) største Exemplar var 6 Tommer langt, men hans Figur (pi. XL, fig. 12, 

 formod, i nat. St.) er aabenbart efter et mere ungdommeligt Stadium; Højden er her lig 

 Længden, til Ilalerodcn ; han udtaler jo ogsaa udtrykkeligt, at de morko Tværbaand, som 



') .Steindachiier tæller 9—10 hos Expl. af 3" 11'" — IVi" Længde. D: 5—7.1.21; A: 0.1.19. 

 (Sitzungsber. Ak. Wiss. Wien. LVII, S. 38—40). Exemplarerne vare fra den spanske Halvos Sydkyst, 

 hvor de efter Fiskernes Udsagn kun fanges overmaade sjældent. 



