1^13 551 



to Straalcr i forste Rygfinne cre forlængede i en overordentlig Grad; men jeg maa dog 

 lade del uafgjort, om Forlængelsen af odje Straale ved Siden af 2den til Dels er et indi- 

 viduelt Fænomen ; efter den foreliggende Udviklingsrække er det i al Fald en meget forbi- 

 gaaende Udvikling, der taber sig endnu hurtigere end 2den Rygfinnestraales Forlængelse. 

 Efter de citerede amerikanske Autorer (de Kay og Storer) er "A. capillaris'i en sjælden 

 Form, der kun til bestemt Aarstid optræder ved Ny-Englands Kyster. 



Uagtet C u vi er disponerede over et stort Materiale af over 30 Exeniplarer fra 

 mange forskjcllige Steder lige fra 45° N. Br. til 43° S. Br., havde han dog kun Individer af 

 fra 3 til G Tommers Længde og har saaledes dels ikke kjendt Arten i sin helt udvoxne 

 Skikkelse, dels har han gaaet ud fra den Antagelse, at de større Individer med forkortede 

 Bugfinner og forste Rygfinne, som forelaa ham, ikke vare i normal Tilstand, men skyldte 

 tilfældige Beskadigelser eller en daarlig Opbevaring deres Mangler ')• Det eller de Exeni- 

 plarer, som nærmest ligge til Grund for Afbildningen (pi. 255), og som ere blevne udvalgte 

 dertil, tor man antage, paa Grund af deres formentlige mere fuldstændige Tilstand, have 

 befundet sig paa det temmelig ungdommelige Trin, hvor Bugfinnerne og forste Rygfinnes 

 anden Straale endnu have deres fulde Længde (d), men hvor Gatfinnen og anden Rygfinne 

 endnu ikke have faael deres endelige Skikkelse, om de end allerede ere voxede et godt 

 Stykke ud. Det siges udtrykkeligt, at Skællene endnu ikke ere tydelige; og Bugtakkerne om- 

 tales i Beskrivelsen. Man kan nu vel forstaa, at da Brevoort'-) fik Exeniplarer af den gamle 

 Fisk (6V-2— TV'j Tomme) for sig, domte han denne til at være arts- ja endog slægtsforskjellig 

 fra den ægte Z. vomer L. og gjenkjendle i den Lacepéde's (PI umier' s) Selene arycntea, 

 hvilken han atter indsatte i sine formentlige Rettigheder. Senere har Gi 11 gjentagne 

 Gange ^) — vel nærmest mod Giinther, som uden at kjende Brevoort' s udførlige Be- 

 skrivelse og gode Afbildning havde fulgt og derved indirekte bekræftet den Cuvier'ske Op- 

 fattelse — henvist til Brevoort' s Fortjenester af denne Sag ved at have fremdraget en 

 gammel, forglemt Art og udredet den »besynderlige ForvirringD, for hvilken den havde været 

 Gjenstand; og Selene argentea optræder som selvstændig Form baade paa Poey's, Gill's 

 og andre amerikanske Forfatteres Fiskefortegnelser'') ved Siden af Arcjyreiosus vomer. En 



') Hist. natur. d. poissons, IX, p. ISO. «Les individus nombreux que nous avons sous les yeux ne 

 diH'érent enlve eux que par le plus ou moins de prolongement de leur premiere dorsale et de leurs 

 vcEitrales; mais en les cxaminant avec altcntion, on voit que dans les individus ou ces parties fréles 

 sunt courtes, c'est qu'elles ont été usées ou ronipues par quelque accident arrivé soit pendant la vie 

 du poisson, soit aprés sa mort, par ce qu'il a été mal conservé. C'est ainsi que nous expliquerons 

 les differences que présentent les figures des divers auteurs«. 



') Annals of the Lyceum of Natural Hislory of New York. V (1852), p. CS, pi. IV; ibid. VI, p. 30. 



3) Proc. Ae. Philad. 1862, p. 437; 1863, p. 83. 



') Catalogue of the flshes of the eastern coast of North America, p. 36 (Proc. Acad. Philad., 18GI); 

 (iiitalogue of the fishes of the east coast of North America (Report on the condition of the sea- 

 lishcries etc. 1873), p.S02; Brown Goode, •BuUet. Un. St. Nat. Mus.«, 18, p. 23, samt faunistiske 



