157 565 



rhamphus longiroslris C.y., som Kapt. Andrea fandt i IMaven paa en Dulfin paa 1° 10' N. Ur. 

 og 23°10'V. L.; sandsynligvis kjendes kun en Art af denne Slægt, der som andre pelagiske 

 Fiske har en meget stor Ildbredning over det indiske og stille Ilav (Bengalske Bugt, llawaji 

 m. V.) og Atlanterhavet (fra Guyana og Cuba til Nantucket og Ny Jersey); de andre op- 

 stillede Arter [macrorliijnchus C. V. , Brevooi^ti Gill, velox Poey) synes at være tvivlsomme 

 som artsforskjellige fra E. longirostris. Dog trænger denne af F. W. Putnam') opstillede 

 Anskuelse maaske endnu til at bekræftes ved yderligere komparativ Undersøgelse af 

 Excmplarer fra forskjellige Lokaliteter; bestemtere tør jeg i det mindste ikke udtrykke 

 mig derom efter Undersøgelse af et enkelt Exemplar. 



Som en væsentlig pelagisk Fiskeform maa jeg fremdeles betragte Scomheresoæ saurus 

 (camperi), skjønt den jo ogsaa viser sig ved vore Kyster i enkelte Individer (Museet har 3 

 saadanne) saa vel som ved Islands og Færos. Sammenholder man med Exemplarer af 

 5. saurus de for de andre Scomberesoæ- « Avlev •> angivne ydre Karakterer, vil man snart 

 komme efter, at de fleste af disse Arter ere mere eller mindre problematiske'-), og at der 

 — bortset fra den kaliforniske S. brevirostris Peters^) — med Sikkerhed kun kjendes en 

 eneste Scomberesox-Avl med den samme meget store geografiske Udbreduing, som ud- 

 mærker saa mange andre Højsøfiske; for de andres Vedkommende maa man i al Fald 

 oppebie yderligere Underretning, inden man anerkjender dem. Af ingen anden Fiskeart 

 faas Ungerne s»a hyppigt i Slæbenettet, paa det aabne Hav; de have derfor foreligget mig 

 i meget stort Antal, fra omtrent 90 forskjellige Punkter af Kortet, hvis Længde og Brede 



Cfr. P utnam «Note on tlie occurrence of Euleptorhamplms longiroslris on the coast of MassachuseUs« 

 (Proceed. Boston Soo. Nat. Hist., XIII, 1870, pp. 236—10). 



Indtil videre maa man vel stille udenfor disse den middelhavske 8. Bonddetii, der ikke synes at ud- 

 mærke sig fra S. saurus ved nogen ydre Karakter, men skulde afvige fra den ved at mangle 

 Svommeblære. Denne Angivelse skyldes Valenciennes, men synes ikke senere at være verificeret 

 af nogen, i al Fald siges dette ikke udtrykkelig. Canestrini opfører som middelhavsk •Sayris 

 camperii Lac.>, karakteriserer den bl. a. ved Mangelen af .Svømmeblære, men opfører som dens 

 Synonymer 'Scomheresox camperii Risso, Se. Bondeleiii C. V.i>. lir delte at forstaa saaledes, at 

 <S'. camperi I.ac. (o: S. saurus Whlb.) og <S. Bondeleiii skulle forenes? Stossich opforer ligeledes 

 kun 'Sayris camperii'. De middelliavske Makrelgedder, som jeg hidtil har set, har jeg ikke kunnet 

 skjelne fra den i Atlanterhavet forekommende Form, og hos dem alle har jeg fundet den af 

 Valenciennes den middelhavske Form frakjendte Svømmeblære. Jeg tvivler derfor ikke om, at 

 5. Bondeleiii vil gaa samme Vej som de andre. 



MonatsLer. Ak. Berlin, 1866, S. 521. Ved særdeles Forekommenhed af Prof. Peters — det være 

 mig her tilladt at aflægge min Tak derfor saa vel som for anden mod disse mine Studier udvist 

 Velvillie — har jeg i Berliner-Museet havt Lejlighed til at se Original-Exemplarerne af denne Art. 

 De have en Længde af 200 .Mm. eller lidt derover, ere altsaa ikke Unger; saa vel Over- som Under- 

 næb ere forkortede, og det sidst nævnte rager kun lidt frem foran Overnæbet. Det er nærmest et 

 Fosterforhold, som i b eller c i Fig. S. 567 (159), som her er vedvarende. Det er næsten overflødigt 

 at bemærke, at om en Følge af Lemlæstelse af et normalt Scomberesox-'Sæh kan her ikke være Tale 

 Med Hensyn til de andre »Arter« skal jeg henvise til Gunther's Oversigt; jeg skjanner ikke, at 

 nogen af dem træder op med Krav paa at anerkjendes, efter hvad der for Tiden er oplyst om dem. 



