171 579 



Tab V, Kil;. 7. lin vcsUiidisk 'Tholichthys', udcii Tvivl Ungen af C/uctodoii aedmUarhis Poey (t'/i. yrucUis 



Gthr). Koistorret en Gang. 

 Tab. V, Kig. 9. En •'TholichtJiijs> fra Kina-Soen, Ungen af en ubckjenill C!icctodon-\tl. Forslorret en Gang. 

 Tab. V, Kig. 10. En -T/iolkhlliijs- Ira Havet om Madura, uden Tvivl Ungen af Parachætodon ocellalus (CV.); 



forstørret lialvanden Gang (2:5). 

 Tab. V, Kig. 11. Et yngre Trin af samme, set forfra; forstorret I '3 Gang (3:7). 



17. Acanthiirus, Naseus; Acronurus, Keris. 



(Tab. V, Cg. 3-5.) 



De betydelige Forandringer, som Fiskene af Gruppen Acantliuri eller Acronuridtv 

 (de saakaldte "DoktorDske« eller «Lancelfiske») gjennemgaa, have efterhaanden maattet paa- 

 trænge sig Ichthyologernes Opmærksomhed; disse Fiskes e\otiske Forekomst har dog be- 

 virket, at dette først er sket sent. Ikke mindre end 2 af de 5 i denne Familie opstillede 

 Slægter, som endnu figurere i 3dje Bind af »Catalogue of Fishes« — andre (Axinurus, 

 Priodon] bleve alt inddragne ved denne Lejlighed — have senere vist sig kun at være 

 UngdOmsformer til de andre: Keris til Naseus, Acronurus til Acanthurus. Dette, som til 

 en Tid kun var en Formodning'), er nu hævet til Vished. Med Hensyn til Keris og 

 Naseus skal jeg henvise til Dr. Giinth er's seneste store Værk, uFische der Sudsee» (4de 

 Hefte, 1875, S. 118 og figd.). De unge Nasei mangle ikke alene Pandepuklen eller Pande- 

 hornet, hvoraf Slægten har faaet Navn, men ogsaa de to kjølede Benplader paa Halens 

 Sider samt de traadformige Forlængelser af HaleCnnen, hvilke sidste overhovedet kun findes 

 hos gamle Excmplarer; særdeles instruktive ere Figurerne S. 119 — 20 og Tab. 78 i det 

 anforte Pragtværk, som vise det forskjellige Fysiognomi, der udmærker de unge Fiske (de 

 saakaldte iTt'm-Former) og dets successive Forandringer; jo yngre de ere, desto mere kort 

 og høj er Legemsformen, med stærkt krummede Kontur-Linier; jo ældre de ere, desto 

 mere langstrakte og langsnudede ere de. Dertil kommer fremdeles en for de unge Fiske 

 ejendommelig plettet Tegning af Ryggen, medens Brystet og Gjællelaagspartiet er sølv- 

 farvet. Den særegne Stribning eller Furing af Huden, som udmærker de unge Acanthurer 

 (Acronurcr), findes uden Tvivl ogsaa hos de unge iVasei; der er meget tydelige Spor dertil hos 

 en i øvrigt allerede skælklædt ung N. unicorjiis, af Størrelse som Giinth er's Fig. C (PI. 78, 

 1. c), men mere plettet end denne. Den første Pigstraale i Ryg- og Gatfluncn er hos Ungerne 

 [Keris] kjendelig længere end den følgende; hos de voxne er det omvendt; og Bugfinnerne 

 ere underkastede en meget betydelig Flytning, fra langt foran Brystfinnerne til hen under 



') Cfr. Dr. Gunther i .Ann. Nat. Hist.., VII! (1871), p. 330. 



73' 



